ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
31 березня 2026 року справа №200/10174/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у справі № 200/10174/25 (головуючий І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом Приходька Андрія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Приходько Андрій Анатолійович в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач) про: 
- визнання протиправним та скасування рішення від 23.09.2025 року о/р 932260147920 про відмову в переведенні на пенсію відповідно до Закону України “Про державну службу”;
- визнання протиправною бездіяльності щодо незарахування до стажу державної служби періодів роботи в органах податкової служби з 22.03.1994 року по 31.10.2005 року, з 05.09.2006 року по 15.03.2007 року, з 10.09.2007 року по 06.10.2015 року;
- зобов`язання зарахувати до стажу державної служби періоди роботи в органах податкової служби з 22.03.1994 року по 31.10.2005 року, з 05.09.2006 року по 15.03.2007 року, з 10.09.2007 року по 06.10.2015 року;
- зобов`язання повторно розглянути заяву від 16.09.2025 року та прийняти рішення про переведення на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 року № 3723-XII, пунктів 10, 12 Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 року № 889-VIII, з урахуванням довідок від 15.09.2025 року № 26-17-27/77, від 15.09.2025 року № 26-17-27/78, виданих Північним офісом Держаудислужби та здійснювати виплату пенсії з 16.09.2025 року, з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року позов задоволено:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.09.2025 року о/р НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 в переведенні на інший вид пенсії відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих положень Закону України “Про державну службу” № 889-VII;
- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування до стажу державної служби ОСОБА_1 періодів роботи в органах податкової служби з 22.03.1994 року по 31.10.2005 року, з 05.09.2006 року по 15.03.2007 року, з 10.09.2007 року по 06.10.2015 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи в органах податкової служби з 22.03.1994 року по 31.10.2005 року, з 05.09.2006 року по 15.03.2007 року, з 10.09.2007 року по 06.10.2015 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.09.2025 року №6210 та прийняти рішення про переведення його на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 року № 3723-XII, пунктів 10, 12 Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 року № 889-VIII, з урахуванням довідок від 15.09.2025 року № 26-17-27/77, від 15.09.2025 року № 26-17-27/78, виданих Північним офісом Держаудислужби.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову. 
Апелянт зазначив, що відповідно до статті 25 Закону № 3723 основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу. 
Вказана стаття передбачає сім категорій посад державних службовців. Віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом. 
Посадовим особам митних органів відповідно статті 573 Митного кодексу України присвоюються спеціальні звання і відповідно ці посади не належать до посад, віднесених до категорії посад державної служби визначених Законом № 889. 
Отже, оскільки посадовим особам митних органів відповідно до положень ст. 410 Митного кодексу України присвоюються спеціальні звання, апелянт вважає, що ці посади не належать до посад віднесених до категорії посад державної служби визначених положеннями ст. 25 Закону 3723 у зв`язку з чим, періоди роботи позивача в рангах державної податкової служби не може бути зараховано до стажу роботи держслужбовця. 
Під час розгляду електронної пенсійної справи та наданих документів встановлено, що стаж гр. ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України на 01.05.2016 становить 9 років 1 місяць 6 днів. В той же час до стажу на посадах державної служби не було враховано періоди роботи у Державній податковій інспекції. Враховуючи вищевикладене вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону №889 згідно заяви від 16.09.2025 №6210, оскільки станом на 01.05.2016 заявник має менше як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Позивач перебуває на пенсійному обліку як одержувач пенсії відповідно до ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням, що підтверджується пенсійним посвідченням, виданим 25.12.2015 року. 
16.09.2025 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України з заявою № 6210 про переведення його з пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, надавши до заяви всі документи, що підтверджують стаж його роботи на державній службі понад 20 років.
Рішенням Головного управляння Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке розглянуло заяву позивача за принципом екстериторіальності, о/р 932260147920 від 23.09.2025 року позивачу було відмовлено в переведенні на пенсію за віком згідно Закону України “Про державну службу” у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на державній службі – 20 років. 
Під час розгляду наданих документів відповідачем не враховано до стажу державної служби період роботи позивача в органах податкової служби з 22.03.1994 року по 31.10.2005 року, з 05.09.2006 року по 15.03.2007 року, з 10.09.2007 року по 06.10.2015 року. 
Відповідач вважає, що основним критерієм, який визначає підстави для зарахування періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.
Отже, оскільки посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання, відповідач дійшов висновку, що ці посади не належать до посад віднесених до категорії посад державної служби визначених положеннями ст. 25 Закону № 3723 у зв`язку з чим, періоди роботи позивача в рангах державної податкової служби не може бути зараховано до стажу роботи держслужбовця.
Відповідачем під час розгляду електронної пенсійної справи та наданих документів встановлено, що стаж ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України на 01.05.2016 року становить 9 років 1 місяць 6 днів. 
Таким чином, відповідачем до стажу на посадах державної служби не було зараховано періоди роботи у державній податковій службі. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд враховує наступне.
Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється Законом України «Про державну службу» в редакції Закону від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-ХІІ).
З 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року за № 889-VIII, за змістом якого, пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 90 та пунктом 10 та 12 Прикінцевих положень цього Закону.
За статтею 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За пунктом 10 «Прикінцевих положень» Закону України «Про державну службу» в редакції від 10.12.2015 року № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, стаття 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
За пунктом 12 «Прикінцевих положень» Закону України «Про державну службу», в редакції від 10.12.2015 № 889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, у випадку відсутності в особи стажу, визначеного підпунктами 10 та 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Водночас, за умов наявності в особи стажу понад 10 чи 20 років, в сукупності з дотриманням інших вимог, визначених пунктами 10 та 12 зазначеного закону, у такої особи виникає право на одержання пенсії державного службовця.
Згідно з частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. 
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60% суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом № 889-VII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, право на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Отже, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.
Тобто, після 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, в постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17.
Відповідач вважає, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування, на яких були присвоєні спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
За пунктом 8 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Відповідно до ч.14 ст.37 Закону №3723-ХІІ період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Отже, зазначені норми Закону №3723-ХІІ прямо передбачали зарахування періодів роботи в органах державної митної служби до стажу державної служби.
Також, Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 (чинного до 01.05.2016, тобто в період проходження позивачем служби в податкових органах) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Згідно з ч. 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Тобто, до 01.05.2016 року, чинним на той час законодавством України було прямо передбачено, що період роботи в органах державної податкової служби зараховується до стажу державної служби.
Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
З огляду на наведені законодавчі приписи, період державної служби позивача в податкових органах у спеціальному званні зараховується до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення ГУ ПФУ в Донецькій області о/р 932260147920 від 23.09.2025 року є необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Отже, судом встановлено право позивача на одержання пенсії державного службовця.
Відповідно до даних трудової книжки позивача НОМЕР_2 останній у спірний період з 22.03.1994 року по 31.10.2005 року, з 05.09.2006 року по 15.03.2007 року, з 10.09.2007 року по 06.10.2015 року працював в податкових органах. Отже, відповідачем цей факт не оспорюється.
Відповідно до форми ОК-5 зазначений стаж зарахований позивачу, як спеціальний стаж з кодом «ЗДС037А1», тобто з кодом для застрахованих осіб, які є державними службовцями.
З 18.06.2018 року по 11.11.2020 року позивач працював на посаді провідного державного аудитора Північного офісу Держаудитслужби. Ця посада також віднесена до державної служби, тому позивачем до заяви від 16.09.2025 року було надано довідки від 15.09.2025 року № 26-17-27/77, від 15.09.2025 року № 26-17-27/78, виданих Північним офісом Держаудислужби, які відповідач мав врахувати при переведенні позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII.
За пунктом 2.24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1, при призначенні (перерахунку) пенсії відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру» для визначення розміру пенсії за нормами Закону для розмежування джерел фінансування особа надає пакет документів, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2.1 цього розділу.
За таких підстав суд вважає неправомірним неврахування довідок про заробітну плату державного службовця від 15.09.2025 року № 26-17-27/77, від 15.09.2025 року № 26-17-27/78, виданих Північним офісом Держаудислужби.
На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Оскільки право позивача на переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, порушено, таке право підлягає відновленню, а вимоги є такими, що підлягають задоволенню, проте не у спосіб, визначений позивачем, оскільки вимога здійснювати виплату пенсії з 16.09.2025 року, з урахуванням раніше проведених виплат не може бути адресована Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області тому, що виплату пенсії має здійснювати те управління ПФУ, де позивач перебуває на обліку.
Відповідач має лише здійснити переведення позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, розрахувавши його пенсію з урахуванням довідок від 15.09.2025 року № 26-17-27/77, від 15.09.2025 року № 26-17-27/78, виданих Північним офісом Держаудислужби.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.09.2025 року о/р 932260147920 щодо відмови ОСОБА_1 в переведенні на інший вид пенсії відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих положень Закону України “Про державну службу” № 889-VII;
- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування до стажу державної служби ОСОБА_1 періодів роботи в органах податкової служби з 22.03.1994 року по 31.10.2005 року, з 05.09.2006 року по 15.03.2007 року, з 10.09.2007 року по 06.10.2015 року;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи в органах податкової служби з 22.03.1994 року по 31.10.2005 року, з 05.09.2006 року по 15.03.2007 року, з 10.09.2007 року по 06.10.2015 року;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.09.2025 року №6210 та прийняти рішення про переведення його на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 року № 3723-XII, пунктів 10, 12 Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 року № 889-VIII, з урахуванням довідок від 15.09.2025 року № 26-17-27/77, від 15.09.2025 року № 26-17-27/78, виданих Північним офісом Держаудислужби.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у справі № 200/10174/25 за позовом Приходька Андрія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 31 березня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

А.В. Гайдар