Справа № 674/75/26
Провадження № 3/674/74/26

ПОСТАНОВА
іменем України
06 березня 2026 року м. Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі судді Барателі Д.Т, за участю секретаря судового засідання Бойчук С.В., представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Мар`яш Л.В. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали Батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 559464 від 05.01.2026 ОСОБА_1 05.01.2026 о 13 год 02 хв, на автодорозі Н-03 Житомир-Чернівці 230 км, керуючи автомобілем Iveco 50C15, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 не зупинився на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, подану завчасно за допомогою маячків синього і червоного кольору та гучномовця, був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі та утворення штучного затору. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 559465 від 05.01.2026.
Справи про адміністративні правопорушення за вищевказаними протоколами постановами Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 04.02.2026 об`єднано в одне провадження з присвоєнням справі єдиного номера № 674/75/26 (провадження № 3/674/74/26) на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП.
У судовому засіданні представник особи, що притягується до адміністративної відповідальності - адвокат Мар`яш Л.В. вказала, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнає. Щодо «інкримінованого» ОСОБА_1 адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП пояснила, що останній не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а лише відмовився сідати до службового автомобіля поліцейських, запропонувавши прибути до медичного закладу власним транспортним засобом. Крім того, свідок ОСОБА_2 - другий працівник поліції, яка перебувала на місці події та спілкувалася з ОСОБА_1 протягом щонайменше п`ятнадцяти хвилин під час складання постанови за фактом перевищення швидкості, особисто ознак наркотичного сп`яніння у нього не виявила та вимоги про проходження огляду не висловлювала. Стосовно адміністративного правовопрушення за ст. 122-2 КУпАП представник зазначила, що у зв`язку з повідомленням поліцейського Ротара М. про виявлення порушення правил військового обліку (ст. 210, 210-1 КУпАП), а також через висловлені ним погрози застосування кайданок та примусового доставлення до ТЦК та СП, ОСОБА_1 злякався та поїхав з місця події, вважаючи, що інцидент, пов`язаний із перевищенням ним правил дорожнього руху, вичерпано, а у патрульних поліцейських відсутні законні підстави для його подальшого утримання.
Заслухавши думку представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, закріпленими в п. 4 Розділу 1 цієї Інструкції.
У вину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 559464 від 05.01.2026 ставиться вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Відповідно обов`язковою ознакою об`єктивної сторони інкримінованого правопорушення є саме відмова від проходження вказаного огляду.
В якості доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП судом досліджено наступні матеріали: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 559464 від 05.01.2026; довідку інспектора ВАП Батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області щодо наявності у ОСОБА_1 посвідчення водія та зареєстрованих адміністративних правопорушень; відомості про посвідчення водія ОСОБА_1 та про реєстрацію транспортного засобу Iveco 50С15, д.н.з. НОМЕР_2 ; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.01.2026; копію протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП серії ЕПР № 559465 від 05.01.2026; рапорт поліцейського Ротара М. на ім`я керівника; відеозапис з реєстратора працівника поліції Motorola VB-400.
За результатами дослідження відеозапису з реєстратора поліцейського, долученого в якості доказу до матеріалів справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 однозначної та категоричної відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не висловлював. Із відеозапису вбачається, що він відмовився лише від пропозиції сісти до службового автомобіля поліцейських, натомість запропонував прибути до медичного закладу на власному транспортному засобі разом із дружиною. У висловлюваннях ОСОБА_1 відсутня безпосередня відмова від проходження медичного огляду.
Суд враховує також показання свідка ОСОБА_2 - працівника поліції, яка безпосередньо спілкувалася з ОСОБА_1 під час оформлення постанови за фактом перевищення швидкості. Свідок підтвердила, що особисто не виявила у нього ознак наркотичного сп`яніння під час спілкування, оскільки на той час ОСОБА_1 поводив себе спокійно, відповідно вимогу про проходження огляду не висувала, а направлення на огляд заповнила некоректно, вказавши, що «доставила» особу, тоді як насправді ОСОБА_1 відмовився сідати до поліцейського авто. Свідок зазначила, що підстава для переслідування ОСОБА_1 після його від`їзду з місця події пов`язана з виявленою у базі даних інформацією щодо можливих порушень правил військового обліку, а не з наявністю ознак сп`яніння.
Крім того, ознаки наркотичного сп`яніння, перелічені у протоколі про адміністративне правопорушення (тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), не підтверджуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом. На відеозаписі тремтіння пальців рук не спостерігається, колір обличчя є звичайним і не свідчить про різку зміну забарвлення шкірного покриву, а поведінка ОСОБА_1 є адекватною до обставин події та цілком відповідає ситуації. Відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак сп`яніння, зазначені ознаки мають бути очевидними, чітко зафіксованими та підтвердженими об`єктивними даними. У наданих матеріалах справи та дослідженому відеозаписі таких підтверджень суд не встановив.
Відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння має бути чіткою, зрозумілою та такою, що не допускає сумнівів чи неоднозначного тлумачення. У даній справі зазначена в протоколі відмова не підтверджується долученими до матеріалів справи доказами. Відмова ОСОБА_1 сісти до поліцейського автомобіля зумовлена не відмовою проходити медичний огляд як такий, а небажанням залишати власний транспортний засіб, у якому перебували його дружина та дитина, в морозну погоду посеред автотраси за обставин, що склалися. ОСОБА_1 чітко та послідовно неодноразово стверджував, що наркотичних засобів ніколи не вживав, не заперечує проти проведення медичного чи іншого огляду, однак не хоче залишати дружину з дитиною в автомобілі та не бажає сідати до патрульного автомобіля.
Фактично поведінка та висловлювання ОСОБА_1 були спрямовані на уникнення поїздки в службовому автомобілі патрульних поліцейських, оскільки після висловленого ними наміру щодо його примусового доставляння до ТЦК та СП (та наявності повноважень на це) він не безпідставно перебував у стані непевності щодо мети та кінцевого пункту такої поїздки.
Суд також звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 суд констатував, що принцип презумпції невинуватості вимагає, щоб судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь особи. Відповідно до практики ЄСПЛ, сформульованої у п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Таким чином, зібрані патрульною поліцією у справі докази не спростовують встановлених обставин та висновків суду про відсутність відмови ОСОБА_1 пройти у встановленому порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння, а тому не можуть бути використані як докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки обставини, викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів. Обов`язок щодо належного складання протоколу та надання доказів на підтвердження викладених в ньому відомостей покладається на особу, яка його складає, і не може бути перекладено на суд.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення в повному обсязі та оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Диспозицією ч. 1 ст. 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водієм транспортного засобу законної вимоги уповноваженого на те посадового або службового особи поліції про зупинку транспортного засобу.
Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний зупинятися за вимогою поліцейського.
Судом, окрім матеріалів, які досліджувались в якості доказів за ч. 1 ст. 130 КУпАП, також досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 559465 від 05.01.2026 та заслухано показання свідка ОСОБА_2 .
За результатами розгляду матеріалів справи судом встановлено наступні обставини.
05.01.2026 ОСОБА_1 керував автомобілем Iveco 50С15, д.н.з. НОМЕР_2 , на автодорозі Н-03 Житомир-Чернівці. Під час оформлення постанови про перевищення швидкості поліцейський Ротар М. повідомив ОСОБА_1 про виявлення у базі даних порушення правил військового обліку (ст. 210 КУпАП), після чого останній сів за кермо автомобіля та поїхав без дозволу поліцейського. Переслідування здійснювалось патрульним автомобілем, під час якого ОСОБА_1 виїжджав на зустрічну смугу руху, а патрульні поліцейські чітко та недвозначно подавали ОСОБА_1 сигнали про зупинку автомобіля гучномовцем, в тому числі називаючи його державний номерний знак. Транспортний засіб було зупинено шляхом утворення штучного затору.
Факт невиконання ОСОБА_1 вимоги поліцейського про зупинку підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом з реєстратора поліцейського, рапортом поліцейського, а також показаннями свідка ОСОБА_2 , яка підтвердила, що після повідомлення про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 сів у автомобіль і від`їхав з місця події без дозволу, на сигнали патрульних про зупинку не реагував.
Доводи захисту про те, що рушання з місця було зумовлено страхом перед погрозами про застосування кайданок чи доставкою до ТЦК та СП, суд до уваги не приймає, оскільки вказані суб`єктивні мотиви не є обставинами, що виключають протиправність діяння чи вину особи відповідно до ст. 9, 17, 18 КУпАП. ОСОБА_1 усвідомлював, що діє всупереч вимозі поліцейського, і мав можливість діяти інакше. Вимоги патрульного поліцейського в цій частині були чіткими, законними та такими, що не виходили за межі його повноважень.
Суд також не встановив обставин, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_3 за ст. 122-2 КУпАП, або обставин, що пом`якшують чи обтяжують його відповідальність.
Таким чином, суд доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення суд, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Зважаючи на відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд вважає за доцільне накласти стягнення в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, - штраф у розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. У зв`язку з притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП з нього підлягає стягненню судовий збір у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».
Керуючись та на підставі ст. 7, 9, 33-35, 40-1, 122-2, 130, 245, 247, 251, 252, 255, 256, 266, 280, 282-284 КУпАП,
п о с т а н о в и в:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 153,00 (сто п`ятдесят три) гривні.
Реквізити для сплати штрафу:
номер рахунку (IBAN): UA748999980313060149000022001; код отримувача - 37971775; код класифікації доходів бюджету - 21081300; отримувач коштів - ГУК у Хмельницькій області /21081300; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; призначення платежу: адміністративні штрафи за порушення правил дорожнього руху протокол серія ЕПР1 № 559465.
Стягувач: Дунаєвецький районний суд Хмельницької області, адреса місцезнаходження: м. Дунаївці вул. Красінських, 11 Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, ідентифікаційний код юридичної особи 02886999.
Боржник:  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби.
У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Реквізити для зарахування судового збору:
отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, номер рахунку (IBAN): UA908999980313111256000026001, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Стягувач: Державна судова адміністрація України, адреса місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ідентифікаційний код юридичної особи 26255795.
Боржник:  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Суддя Давид БАРАТЕЛІ