Справа № 462/8190/25 Головуючий у 1 інстанції: Пилип"юк Г.М. 
Провадження № 33/811/86/26 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його представника – адвоката Івасюти Л. В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 26 грудня 2025 року, 

встановив:

постановою Залізничного районного суду м. Львова від 26 грудня 2025 року визнано ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, та обрано йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605,60 грн. Роз`яснено, що згідно вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 14.10.2025 року о 19 год. 30 хв. на вул. Сяйво, 105 у м. Львові, керуючи транспортним засобом «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та, рухаючись заднім ходом, не переконався у безпечності здійснення маневру та здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 2.3б, 10.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, в результаті чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, при якій транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Також, ОСОБА_1 14.10.2025 року о 19 год. 30 хв. на вул. Сяйво, 105 у м. Львові, керував транспортним засобом «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетний до дорожньо-транспортної пригоди, не залишився на місці пригоди та не повідомив підрозділ поліції, чим порушив вимоги п. 2.10а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
Крім цього, ОСОБА_1 14.10.2025 року о 19 год. 30 хв. на вул. Сяйво, 105 у м. Львові, керував транспортним засобом «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_1 та вживав після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкогольні напої до проведення медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер «Alcotest- 6810» ARАМ 3615, чим порушив вимоги п. 2.10є Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП. Результати огляду на стан сп`яніння 2,85 промілле.
На зазначену постанову особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати; постанову Залізничного районного суду м. Львова від 26 грудня 2025 року щодо нього та закрити провадження у справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу правопорушення, передбаченого ст.122-4, ч.4 ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП.
Апелянт свої апеляційні вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова є незаконною, висновки суду не відповідають обставинам справи.
Наголошує, що транспортним засобом керувала його цивільна дружина ОСОБА_2 . Він лише пересів за кермо, щоб поїхати до супермаркету, припаркувався та пішов додому, жодної ДТП не вчиняв.
Звертає увагу на те, що працівники поліції здійснили тиск на його цивільну дружину, забираючи автомобіль на штраф майданчик, стверджуючи, що «машину ніхто не віддасть і вона там зігниє», що підтверджується відеозаписом події. Заявляє, що він неодноразово на відеозаписі наголошував, що автомобілем весь день керувала Марта, і він не має жодного відношення до ДТП про яке наголошує ОСОБА_3 .
Заявляє, що у його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, що ставляться йому у вину, працівники поліції фактично змовилися, що «протоколи треба складати на чоловіка і чинити тиск на жінку, якщо вийде вона і скаже, що це вона поставила машину», що зафіксовано на відеозаписі.
Крім того вважає, що у діях працівників поліції мали місце істотні порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння бо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція), а його вина не підтверджується матеріалами справи.
Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та адвоката Івасюти Л. В., який не заперечив про розгляд апеляційної скарги у відсутність свого довірителя, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків. 
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП. 
Незважаючи на позицію апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених за ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними доказами, зокрема: протоколами ЕПР1 № 483471 від 14.10.2025 року, ЕПР1 № 483487 від 14.10.2025 року, ЕПР1 № 483523 від 14.10.2025 року, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксована дорожня обстановка і місце розташування транспортних засобів від 09.06.2025 року, рапортом від 14.10.2025 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями від 14.10.2025 року, оглянутими у судовому засіданні відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.
Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених за ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не суперечать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.
Протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали по документуванню адміністративних правопорушень складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Дії працівників поліції, відносно ОСОБА_1 під час складення протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» та враховує також і те, що правопорушник їх не оскаржував. Працівниками поліції було забезпечено ОСОБА_1 всі його процесуальні права.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що саме свідок ОСОБА_2 була за кермом транспортного засобу, та ОСОБА_1 не міг вчинити ДТП, оскільки це спростовується матеріалами справи, зокрема, поясненнями потерпілої ОСОБА_3 , яка зазначила, що їй зателефонувала знайома та повідомила, що її автомобіль ударила машина «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_1 та водій втік. Коли він повернувся, він був у стані алкогольного сп`яніння, провину заперечив та пішов додому. Такі пояснення містьться на відеозаписах працівників поліції зафіксованих при виїзді на місце події. Окрім цього, і свідок ОСОБА_2 , і ОСОБА_1 підтвердили факт того, що в цей день він перебував за кермом. Також, при складанні протоколу та проходженні ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_2 не зверталась до працівників поліції для надання пояснень, не наполягала на тому, що вона могла вчинити ДТП. Свідчення свідка суд розцінює як дані з метою уникнення відповідальності ОСОБА_1 .
Окрім цього, як вбачається з протоколу від 14.10.2025 року, ОСОБА_1 надав пояснення про те, що удару не відчув, оскільки була гучна музика, тим самим підтвердивши факт керування транспортним засобом.
Також, як вбачається із відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, ОСОБА_1 не заперечувався факт вживання алкогольних напоїв.
У матеріалах справи також міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначається, що ОСОБА_1 згоден з результатами тесту /а.с. 4/, крім цього долучено результат Драгер «Alcotest- 6810» ARАМ 3615 - 2,85 промілле /а.с. 2/.
Наведені докази, в тому числі і відеозапис, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 , а тому апеляційні доводи про відсутність в діях останнього складу адміністративних правопорушень є необґрунтованими.
Будь-яких доказів на спростування висновків суду першої інстанції, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм матеріального та процесуального права, які можуть бути підставою для скасування судового рішення, відповідно до ст. 294 КУпАП, апелянтом не наведено.
На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчиненні ним адміністративні правопорушення та є способом його самозахисту.
Таким чином, ані в апеляційній скарзі, ані під час розгляду справи судом апеляційної інстанцій апелянт не навів переконливих доводів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 , як і події, так і складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.
Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.
Тому підстав для скасування постанови Залізничного районного суду м. Львова від 26 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 26 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА–МИКИЧ