Справа № 445/393/26 
Провадження № 2-а/445/15/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

16 квітня 2026 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кіпчарського О. М. 
секретаря судового засідання Кшемінської О.Я. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогост. 183 КУпАП,-
в с т а н о в и в:
16.02.2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Скочко І.Я., звернувся до суду з позовом до ГУНП у Львівській області, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. В обгрунтування позову вказує, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з огляду на те, що виклик поліції на місце події він не здійснював. Вказана постанова не містить обставин вчинення ним адміністративного правопорушення. Окрім того, посадовою особою суб`єкта владних повноважень, якою складено дану постанову не було з`ясовано чи було вчинено дане правопорушення та чи наявна вина, оскільки адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, яке йому інкримінується, може бути вчинено лише умисно, а умислу в його діях не було. Зокрема вказує, що дійсно 06.02.2026 о 19 год. 20 хв. він звернувся на лінію «102» та просив прийняти від нього усне звернення щодо порушення колишньою дружиною – ОСОБА_2 його прав у спілкування з неповнолітньою дочкою, разом з тим, позивач заперечує факт виклику працівників поліції, зазначає, що обставини, які вказані в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності. Вважає, що працівником поліції його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.
16.02.2026 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративну справу було передано до провадження головуючому судді Кіпчарському О.М.
Ухвалою від 18.02.2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження.
У визначений ухвалою строк від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій останні зазначили, що викладені в позовній заяві позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню судом. Інспектор діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією, що підтверджується диском з відеозаписом з нагрудного реєстратора.
На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, оскільки розгляд справи проведено без виклику сторін.
Суд, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, що додано до відзиву на позовну заяву, об`єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.
Правовідносини між сторонами по справі є адміністративно-правовими та урегульовані положеннями КАС України та КУпАП України.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою серії ЕГА №1969209 від 06.02.2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 183 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн.
Згідно змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 здійснив телефонне повідомлення на лінію «102» та повідомив про факт вчинення його колишньою дружиною домашнього насильства, який полягав у перешкоджанні останньою у його побаченнях з неповнолітньою дочкою. Однак такий факт не знайшов свого підтвердження, у зв`язку з чим такі дії позивача були кваліфіковані працівниками поліції за ст. 183 КУпАП. 
У позовній заяві позивач стверджує, що даного правопорушення він не вчиняв, працівники поліції не встановили дійсних обставин ситуації, а докази вчинення ним даного правопорушення відсутні, відповідач протиправно склав оскаржувану постанову.
Диспозиція ст. 183 КУпАП, передбачає відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, міліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП,, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, міліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежна охорона, міліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.
У відповідності до ст. 222 КУпАП України, розгляд справ про правопорушення, передбачені ст. 183 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Винність діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст.9 КУпАП.
У адміністративному позові позивач категорично заперечив свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.
Згідно рапорту інспектора ВРПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області Карабіна В.В. від 11.03.2026, 06.02.2026 о 19 год. 58 хв. на лінію «102» від гр. ОСОБА_1 надійшло повідомлення про те, що його колишня дружина перешкоджає йому у побаченнях з дитиною. 06.02.2026 року 2026 року о 21год. 54 хв. ВРПП було здійснено виїзд на місце події по АДРЕСА_1 по факту домашнього насильства, про яке повідомив ОСОБА_1 , де вході проведення перевірки та з`ясування обставин справи шляхом відібрання пояснень у ОСОБА_2 , було з`ясовано, що сам заявник знаходиться за місцем свого фактичного місця проживання в АДРЕСА_2 . Як вказала ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до диттни не приїжджає вже більше одного року, лише інколи телефонує, останній дзвінок від нього був на початку січня 2026 року. В подальшому працівники поліції прибули за місцем проживання ОСОБА_1 , який в усній формі підтвердив, що дійсно до дитини він не приїжджав більше року, а періодично телефонує до неї. Відтак, факт домашнього насильства не знайшов свого підтвердження.
Зазначене вище також підтверджується даними відеозапису із нагрудної камери інспектора поліції, що додані до матеріалів справи. 
Таким чином, інспектор під час виїзду за викликом позивача з`ясував обставини події, які щодо факту домашнього насильства підтвердження не знайшли, встановивши, що ОСОБА_1 усвідомлюючи відсутність порушення його прав з боку колишньої дружини, здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, що стало підставою для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за ст. 183 КУпАП.
Суд зазначає, що інспектор приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладаючи на нього адміністративне стягнення, діяв у межах своєї компетенції та відповідно до частин першої та другої статті 222 КУпАП.
Твердження позивача про відсутність в його діях умислу, суд розцінює як спосіб захисту, з огляду на обрану позицію, та спрямовані на уникнення особи від відповідальності за вчинене правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Відповідно до ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Статтею 251 КУпАП  встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено «поза розумним сумнівом», на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.
Відтак, постановляючи оскаржувану постанову, відповідач діяв правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а оскаржувана постанова є обґрунтована, тобто прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Згідно із приписами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, залишивши оскаржувану постанову без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 77, 90, 139, 143, 242-246, 286 КАС України, статтями 247, 268, 279 , 280, 293 КУпАП, суд
у х в а л и в :
позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП - залишити без задоволення.
Постанову серії ЕГА №1969209 від 06.02.2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено та підписано 16.04.2026 року.

  Суддя 	  О. М. Кіпчарський