ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
03.04.2026	Справа № 910/11792/25	

За заявою	Фізичної особи-підприємця Манжоли Євгенія Валерійовича	
про	ухвалення додаткового рішення	
у справі	№ 910/11792/25	
За позовом	Фізичної особи-підприємця Манжоли Євгенія Валерійовича	
до	1) Фізичної особи-підприємця Стригуна Гліба Олеговича 2) ОСОБА_1 	
про	стягнення 138 130, 88 грн	
 	Суддя Підченко Ю.О.	
Представники сторін:
не викликалися
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/11792/25 за позовом Фізичної особи-підприємця Манжоли Євгенія Валерійовича (далі також - позивач, ФОП Манжола Є.В.) до Фізичної особи-підприємця Стригуна Гліба Олеговича (далі також - відповідч-1, ФОП Стригун Г.О.) та ОСОБА_1 (далі також - відповідач-2, ОСОБА_1 ), відповідно до якої позивач просить:
- стягнути солідарно заборгованість за договором оренди (найму) автомобіля у розмірі 80 908, 80 грн, з яких: 4 953,60 грн сума основного боргу за прострочення оплати орендних платежів згідно Договору № 09/10/24 від 09 жовтня 2024 року та 75 955,20 грн - неустойка;
- стягнути солідарно вартість матеріального збитку власнику автомобіля марки RENAULT модель KANGOO, 2002 року випуску у розмірі 57 222,08 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.03.2026 позов задоволено частково, а саме:
- стягнуто солідарно з Фізичної особи-підприємця Стригуна Гліба Олеговича та ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 2 122,61 грн, неустойку в розмірі 75 955,20 грн та судовий збір в розмірі 2 756,87 грн;
- стягнуто солідарно з Фізичної особи-підприємця Стригуна Гліба Олеговича та ОСОБА_1 на користь Фізичної особи-підприємця Манжоли Євгенія Валерійовича вартість матеріального збитку власнику автомобіля марки RENAULT модель KANGOO, 2002 року випуску в розмірі 47 685,07 грн.
27.03.2026 позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення у якій він просить про солідарне стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу в розмірі 20 000,00 грн.
Відповідач-2, у свою чергу, 01.04.2026 надав письмові заперечення проти заявлених до стягнення витрат та просив зменшити їх розмір до 5 500,00 грн.
За результатами розгляду заяви позивача про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн та з урахуванням заперечень відповідача-2, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 
1) на професійну правничу допомогу; 
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ст. 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Відповідно до ч.ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, враховуючи, що справа розглядалася в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити питання щодо розподілу витрат без виклику/повідомлення учасників справи. 
Як вбачається із позовної заяви, ФОП Манжола Є.В. зазначав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, становить 20 000,00 гривень.
Справу № 910/11792/25 розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення складено та підписано 23.03.2026, а докази понесених витрат позивачем подано до суду 27.03.2026.
Таким чином, з огляду на наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що ФОП Манжола Є.В. дотримався вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
На підтвердження понесених позивачем судових витрат у матеріалах справи наявні наступні докази (завірені копії):
- ордер серії АІ № 2003897 від 18.09.2025;
- договір № 28/08/25 від 28.08.2025 про надання правової допомоги (далі - договір);
- Акт № 26/03/26 прийому-передачі виконаних робіт;
- Довідка від 26.03.2026 про отримання оплати;
- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Коміси М.В.
Заперечення відповідача-2 проти заявленого розміру судових витрат зводяться, здебільшого до такого:
- заявлені представником позивача витрати на правову допомогу є неспівмірними зі справою, а деякі з них і зовсім не пов`язані з розглядом справи;
- витрати, які заявлені як аналіз договору оренди транспортного засобу від 09.10.2024 у вартості 6 000,00 грн., є явно невідповідні складності справи та дій адвоката, оскільки, в той же час адвокат зазначає про те, що складання і подача позовної заяви оцінена в 4 000,00 грн, що є набагато складнішим та часомістким ніж аналіз договору оренди;
- включення таких позицій, як правовий аналіз поданого відзиву, заперечення на відзив, а також аналіз обставин щодо затримання та наявного кримінального правопорушення відносно ОСОБА_1 , які оцінені в сукупності в 4 500,00 грн, не відповідає критеріям реальності (дійсності і необхідності), оскільки, вони взагалі не є такими, що вимагають значної витрати часу, оскільки, це знайомлення позиції іншої сторони процесу;
- такі послуги, як складання та подача додаткових пояснень, а також вивчення та консультація по прийнятому рішенню Господарського суду м. Києва отриманого 23.03.2026 року, які в сукупності оцінені в 3 000,00 грн, то дані дії не є необхідними в господарському процесі, оскільки, додаткові пояснення не передбачені чинним ГПК України та за практикою Верховного Суду - не враховуються судами, а вивчення та консультація судового рішення - і взагалі не може вважатися правовими витратами, в розумінні ст.126 ГПК України;
- відтак, обґрунтований та підтверджений зі сторони представника позивача розмір витрат на правову допомогу у розмірі 5 500,00 грн, який складається з 4 000,00 грн за складання позовної заяви та 1 500,00 грн. за подання відповіді на відзив у 1 500,00 грн.
За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі також - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 
Як убачається з матеріалів справи, 28.08.2025 між адвокатом Комісою Миколою Володимировичем та ОСОБА_2 укладено договорі № 28/08/25 про надання правової допомоги.
У розділі 4 вказаного договору сторони погодили, що вартість послуг адвоката складається із авансу у розмірі 5 000,00 грн та гонорару. 
Відповідно до наданої копії Акту № 26/03/26 прийому-передачі виконаних робіт, адвокатом було надано наступні послуги:
- аналіз договору оренди ТЗ та додатків окремо по правовідносинам із Стригуном Г.О. та Малаховим К.С. - 6 000,00 грн;
- складання та подання позовної заяви до суду - 4 000,00 грн;
- правовий аналіз відзиву Малахова К.С. Аналіз обставин затримання та наявності кримінального правопорушення відносно відповідача - 4 000,00 грн;
- складання та подача відповіді на відзив - 1 500,00 грн;
- вивчення заперечення на відповідь на відзив - 1 500,00 грн;
- складання та подання додаткових пояснень - 1 500,00 грн;
- вивчення та консультація по прийнятому рішенню від 23.03.2026 - 1 500,00 грн.
Всього на суму 20 000,00 грн.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року по справі № 922/1964/21 зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії /бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Поряд з цим, дослідивши та оцінивши заяву позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу з доданими до неї документами, суд зазначає, що зазначені в Акті № 26/03/26 послуги 1 та 2 фактично охоплюються одним процесуальним документом (дією) - підготовкою та складанням позовної заяви, 3 й 4 - вивченням відзиву та підготовкою відповіді, а 5, 6 - складання пояснень з урахуванням заперечень на відповідь на відзив. А зазначені у п. 6 Акту послуги взагалі не відносяться до судових витрат, які сторона понесла під час розгляду справи, адже така послуга щодо консультації по рішенню надана вже після вирішення спору по суті. Розрахунок таких послуг окремо є надмірними витратами позивача.
Отже, заявлений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн, за висновком суду, не узгоджується з вищенаведеними вимогами чинного законодавства щодо розумності, необхідності та співмірності відповідних витрат.
За таких обставин, дослідивши та оцінивши заяву позивача щодо ухвалення додаткового рішення з доданими до неї документами, суд вважає, що розмір заявлених ФОП Манжолою Є.В. витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру. Такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною представником позивача роботою у суді першої інстанції. Отже, за висновком суду, витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді першої інстанції, є обґрунтованими на суму 7 000,00 грн.
Малаховим Костянтином Спартаковичем не доведено наявності підстав для зменшення судових витрат позивача до 5 500,00 грн.
У той же час, оскільки рішенням суду від 23.03.2026 у справі № 910/11792/25 позов задоволено частково, то керуючись положеннями ст. 129 ГПК України, витрати позивача на професійну правничу допомогу покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог, а заява ФОП Манжолою Є.В. про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню на суму 6 373,23 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 74, 76-80, 123, 126, 236, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, - 
ВИРІШИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Манжоли Євгенія Валерійовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
2. Стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця Стригуна Гліба Олеговича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 373,23 грн.
3. У задоволенні решти вимог заяви відмовити.
4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано - 03.04.2026

Суддя Ю.О.Підченко