ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/12967/25  Номер провадження 22-ц/814/1406/26	Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е. М.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Одринської Т.В., 
суддів: Дорош А.І., Пікуля В.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справуза позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Таскомбанк»
на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 04 листопада 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року позивач, Акціонерне товариство «Таскомбанк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 36052,85 грн. 
15.11.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було підписано Заяву-договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування. 
Заяву-договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування від 15.11.2023 року слід розуміти як Кредитний договір №002/23119066-CK_SB від 15.11.2023 року.
Зазначає, що ОСОБА_1 – з 15.11.2023 року є власником поточного рахунку у гривні НОМЕР_1 , який відкритий до Заяви-договору на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування з номером Кредитного договору №002/23119066- CK_SB.
Згідно з умовами Заяви-договору на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування Відповідач просив відкрити поточний рахунок НОМЕР_1 , у національній валюті.
Таким чином, позичальнику було встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 200 000 гривень), а саме - надані кредитні кошти в сумі 20000 грн, з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом – 59 %; Строк користування – 12 місяців з автоматичною пролонгацією.
Вказує на те, що кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, що підтверджується відповідною Випискою. Отже, Позивач, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі.
Проте, позичальником умови кредитного договору не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості, яка станом на дату даного звернення залишається непогашеною.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Полтави від 04 листопада 2025 року - в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт укладення договору кредиту та наявність заборгованості на момент звернення до суду з позовом.
Не погодившись з рішенням Акціонерне товариство «Таскомбанк» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив обставини у справі та помилково вважав, що позивачем не доведено факту укладання кредитного договору. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Доводи скарги зводяться до того, що підписавши заяву-договір, відповідач погодився на запропоновані банком умови кредитування, наслідком чого стало відкриття поточного рахунку та укладення кредитного договору.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи категорію справи, ціну позову, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Матеріали справи містять Заяву-договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування в межах проєкту «izibank», Згоду та запевнення Клієнта до Договору, Заяву-договір на відкриття банківського вкладу на вимогу для фізичних осіб «zanachka», Довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб.
15.11.2023 ОСОБА_2 підписав Заяву-договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування в межах проєкту «izibank».
Зокрема, відповідач просив відкрити йому Поточний рахунок у гривні НОМЕР_2 для власних потреб для зберігання коштів, виконання Платіжних операцій, відповідно до умов Договору та вимог Законодавства України. Видати Віртуальну картку Master Card World Contactless в Мобільному застосунку, та/або надати фізичну пластикову Платіжну картку Master Card World Contactless. Надати кредит на споживчі цілі у вигляді встановлення на Поточному рахунку Кредитного ліміту в загальному розмірі 0 гривень.
Відповідач погодився, що кредитний ліміт встановлено на максимально доступну суму, або вказану в Мобільному застосунку в подальшому, в період дії поточного рахунку, в межах максимальної суми ліміту кредитування рахунку, що складає 200 000 (двісті тисяч) гривень.
Виписка по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з з 15.11.2023 по 13.05.2025 року містить інформацію про рух коштів, нарахування процентів, списання заборгованості, погашення боргу по процентам та інші операції за кредитним договором № 002/23119066-CK_SB від 15.11.2023.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, позивачем – АТ «ТАСКОМБАНК» не надано доказів, які б підтверджували виникнення цивільно-правових відносин між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем, а саме: кредитного договору № 002/23119066-СК_SB від 15.11.2023 року, додатків до нього. 
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого суду з наступних підстав.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно з приписами ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За правилами ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Приписами ч. 2, ч. 6 ст. 95 ЦПК України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.
З матеріалів справи вбачається, що крім виписки по особовому рахунку за договором № 002/23119066-СК_SB від 15.11.2023 банк не надав суду доказів укладення кредитного договору № 002/23119066-СК_SB від 15.11.2023.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Районний суд дійшов вірного висновку про те, що ні сама Заява-договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування в межах проекту «izibank», ні згода та запевнення Клієнта до Договору - не містять номеру договору, не зазначено, що він є кредитний, не вказані сума кредиту та інші умови кредитування.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.
Посилання банку на те, що підписавши заяву-Договір від 15.11.2023 року, відповідач таким чином уклав з банком кредитний договір № 002/23119066-СК_SB від 15.11.2023, за яким позичальнику відкрито поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт, є безпідставними, оскільки обидві частини заяви-договору не містять умов про надання банківських послуг за договором № 002/23119066-СК_SB від 15.11.2023. Тобто 15.11.2023 року сторони не узгоджували умову про виникнення кредитних правовідносин починаючи з 15.11.2023 року.
Розрахунку заборгованості матеріали справи також не містять.
Виписка по особовому рахунку є внутрішнім документом банку та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалася кредитна картка, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, взагалі зробити висновок, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору.
З доданих банком до позову доказів взагалі неможливо встановити, які саме умови договору порушені відповідачем.
За вказаних вище обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги банку є недоведеними, оскільки банком не доведено існування між сторонами кредитних правовідносин за договором № № 002/23119066-СК_SB від 15.11.2023 на умовах, зазначених у позові.
Ураховуючи викладені вище обставини та висновки місцевого суду, з якими повністю погоджується апеляційний суд, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, рішення суду не може бути змінене чи скасоване.
Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи та наведеними нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Ухвалюючи рішення у цій справі, місцевий суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну правову оцінку, дійшовши правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
За наведених обставин колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» - залишити без задоволення. 
Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 04 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, постанова може бути оскаржена протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 09 квітня 2026 року.

Головуючий         Т.В. Одринська

Судді:          А.І. Дорош

В.П. Пікуль