РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2026 року 	м. Рівне	№460/17891/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріан-Агро" 	
до	Рівненської митниці 	
 	про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, 	

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маріан-Агро» (далі – позивач / ТОВ «Маріан-Агро») звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду через свого представника з позовом до Рівненської митниці (далі – відповідач / митний орган), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2025/000011/2 від 31.03.2025;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2025/000183 від 31.03.2025.
В обґрунтування заявлених позовних вимог представник ТОВ «Маріан-Агро» вказав, що 31.03.2025, з метою митного оформлення ввезеного на територію України товару, а саме вживаного зернозбирального комбайну моделі Claas Lexion 770 Terra Trac (TT), 2015 року випуску, митним брокером ТОВ «Маріан-Агро» подано до Рівненської митниці митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ №25UA204020007273U9, в якій визначено митну вартість товару за основним методом – ціною договору (контракту). Позивач задекларував митну вартість товару в розмірі 4927950,40 грн, яка складається з ціни товару за договором в розмірі 4787950,40 грн (або 107000,00 євро) та витрат на його доставку до митної території України – 140000,00 грн. На підтвердження заявленої митної вартості товару, митному органу були надані усі необхідні документи, визначені у переліку статті 53 Митного кодексу України (далі – МК України). Представник позивача стверджує, що подані відповідачу документи чітко ідентифікують імпортований товар та містять достовірні дані про числові показники складових його митної вартості. Разом з тим, за результатами оцінки поданих документів, митний орган надіслав повідомлення про необхідність надання декларантом додаткових документів на підтвердження заявленої ним митної вартості товару, із зазначенням при цьому про наявність у поданих документах певних розбіжностей і неточностей, у зв`язку із якими митна вартість імпортованого товару не може бути визнана митницею за рівнем, визначеним декларантом. Незважаючи на надані декларантом пояснення та додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, митним органом сформовані оскаржувані картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів, на підставі яких скориговано митну вартість імпортованого товару за другорядним резервним методом визначення митної вартості до рівня 6173771,18 грн (або 137970,00 євро). Водночас, представник позивача вважає, що наведені митним органом в оскаржуваному рішенні аргументи та недоліки є безпідставними й необґрунтованими, оскільки саме лише посилання відповідача на відсутність у банківських платіжних документах вказівки на додаток №1 від 27.01.2025, без наведення ним належних мотивів неможливості перевірки ціни товару на підставі поданих документів, а також впливу такої обставини на ціну товару або її формування, вказує на необґрунтованість оскаржуваного рішення у цій частині. Спростовуючи твердження митного органу про розбіжності у порядку оплати імпортованого товару, представник позивача вказав, що умови оплати за товар не впливають на митну вартість товару, а тому вони не можуть бути підставою для відхилення заявленої декларантом митної вартості товару. Що стосується відсутності у заявці на перевезення товару реквізитів договору про міжнародне перевезення, зазначив, що як законодавством України так і міжнародним правом не визначено обов`язкових вимог до оформлення заявок на перевезення вантажу, в тому числі, і обов`язкового зазначення у заявці посилання на договір. Договір-заявка від 21.03.2025 №6 містить усі істотні умови перевезення вантажу, в тому числі і вартість перевезення у розмірі 4500,00 євро. Вказана заявка не суперечить умовам договору про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом від 06.10.2017, а складена на виконання його умов та доповнює умови перевезення в частині, що не врегульовані основним договором. Щодо неповноти відомостей, вказаних у наданій декларантом копії експортної митної декларації країни відправлення, представник позивача зауважив, що відповідно до пункту 7 частини третьої статті 53 МК України, така декларація є лише додатковим документом, який може бути поданий декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів. Водночас, у розумінні частини другої цієї ж статті МК України, експортна декларація не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, а тому наведений митним органом висновок є помилковим. За таких обставин, на переконання представника позивача, висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за основним методом є необґрунтованим, а доцільність застосування резервного методу – не доведеною. Разом з тим, за результатом здійснення відповідних митних процедур, ввезений товар розмитнено і випущено у вільний обіг за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ №25UA204020007369U6 з донарахуванням митних платежів. Таким чином, вважаючи прийняті відповідачем рішення про коригування та картку відмови протиправними, представник позивача просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 02.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №460/17891/25; вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у строки, визначені статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), а формування та зберігання справи здійснити у змішаній (паперовій та електронній) формі. Цією ж ухвалою суду відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву та зобов`язано його надати суду додаткові докази по справі.
17.10.2025, в межах установленого судом строку, представник відповідача подав до суду через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи відзив на позовну заяву, в якому заперечив щодо задоволення позовних вимог з огляду на їх безпідставність. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що при проведенні відповідно до положень статті 54 МК України контролю правильності визначення ТОВ «Маріан-Агро» митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею встановлено, що надані декларантом документи не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості, а також мають певні розбіжності та неточності. Тому, з метою підтвердження інформації щодо заявленої митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, митницею направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою надати відповідні додаткові документи. Вказав, що за результатами опрацювання митницею наданих декларантом додаткових документів, а також проведення з ним процедури консультації стосовно рівня вартості імпортованого товару, відповідачем обґрунтовано і правомірно прийнято спірні картку відмови та рішення про коригування митної вартості товарів, яким митну вартість товару скориговано із застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості відповідно до положень статті 64 МК України. При цьому, представник відповідача пояснив, що митну вартість товару визначено на підставі інформації про вартість комбайну з урахуванням марки, моделі, потужності двигуна, календарного року виготовлення, комплектації, тощо, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 06.03.2025 №25UA205030002898U0 з розрахунку 6,3 євро/кг. Випуск товару у вільний обіг здійснено за митною декларацією від 01.04.2025 №25UA204020007369U6 відповідно до положень частини сьомої статті 55 МК України, а сума додатково нарахованих митних платежів внаслідок коригування митної вартості товару склала 249663,39 грн. Наголошуючи на правомірності дій Рівненської митниці щодо витребування у декларанта ТОВ «Маріан-Агро» додаткових документів на підтвердження заявленої ним митної вартості товару, представник відповідача стверджує, що оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови прийняті митним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, а тому просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Інші заяви по суті справи від сторін не надійшли.
Ухвалою суду від 21.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
В силу приписів частини четвертої статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши наявні у справі матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду й вирішення спору по суті, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.
27.01.2025 між ТОВ «Маріан-Агро» (Україна) як покупцем та Claas Vertriebsgesellschaft mbH Gebrauchtmaschinenzentrum (Німеччина) як продавцем укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №58665 (далі – Контракт №58665), згідно з параграфом 1 якого продавець продає, а покупець купує на умовах цього договору прибиральні машини, обладнання та комплектуючі частини фірми «Claas» відповідно до додатків до цього договору, що є його невід`ємною частиною. Додаткові домовленості та/або зміни цього договору дійсні лише в тому випадку, якщо вони підтверджені у письмовій формі.
Відповідно до параграфу 3 цього Контракту, ціни на машини, обладнання та запасні частини, що підлягають постачанню за цим договором, встановлюються в євро і розуміються на умовах FCA – 06188 Landsberg, Німеччина автотранспортом (Інкотермс 2000), включаючи експортне пакування, маркування. Покупець несе всі витрати, пов`язані зі сплатою митних та інших податків і зборів, що стягуються при ввезенні в країну призначення. Ціни, обсяг поставки, загальна вартість та умови платежу з предметів поставки наведені в додатках, що є його невід`ємною частиною і діють протягом усього терміну дії цього договору, якщо сторонами не досягнуто інших домовленостей.
У параграфі 4 Контракту №58665 визначено, що відвантаження предмета поставки провадиться до дати, зазначеної в додатках, що є невід`ємною частиною цього договору. У разі прострочення або неповної оплати за параграфом 3, термін поставки підлягає додатковому погодженню.
Контракт №58665 підписано уповноваженими представниками продавця та покупця і скріплено печатками сторін цієї угоди.
Крім того, 27.01.2025 сторонами Контракту №58665 підписано додаток №1 до цієї угоди (далі – Додаток №1 до Контракту №58665), яким узгоджено умови купівлі-продажу наступного товару:
1. Зернозбиральний комбайн виробництва фірми Claas Lexion 770 TT вживаний у частково розібраному стані для транспортування; №С6601104; 2015 рік виробництва; напрацювання 2591 м.г.; 1 шт; вартістю 107000,00 євро;
2. Зернова жатка вживана Claas Vario 1230; 2015 р.в.; сер. №52901944; 1 шт; вартістю 23000,00 євро;
3. Транспортний візок вживаний Claas; сер. №52103065; 1 шт; вартістю 2000,00 євро.
Загальна контрактна вартість товару (FCA-06188 Landsberg / зі складу Ландсберг) склала – 132000,00 євро (пункт 1 Додатку №1 до Контракту №58665).
Згідно з пунктом 2 цього Додатку, оплата за предмет договору провадиться в євро наступним чином: покупець здійснює 100% оплату згідно з Додатком №1 від 27.01.2025 у розмірі 132000,00 євро до 15.03.2025 переказом на рахунок продавця. 100%-ва оплата або переказ оплати частинами допускаються. Оплата провадиться банком покупця.
За пунктами 3 – 5 Додатку №1 до Контракту №58665, вантажоодержувачем товару є ТОВ «Маріан-Агро», місцем доставки – Україна (м. Тернопіль), а терміном поставки – до 15.03.2025.
Додаток №1 до Контракту №58665 підписано уповноваженими представниками продавця та покупця і скріплено печатками сторін цієї угоди.
На виконання умов Контракту №58665 та Додатку №1 до нього, за замовленням ТОВ «Маріан-Агро», 27.01.2025 Claas Vertriebsgesellschaft mbH видано рахунок-проформу (Proforma Invoice) №1063809589/02 щодо поставки позивачу товарів, передбачених пунктом 1 згаданого вище Додатку, загальною вартістю 132000,00 євро. При цьому, за змістом даного рахунку-проформи: 
- підстава видачі рахунку-проформи: Контракт №58665;
- товар постачається у стані, як було перевірено в Ландсберзі, без ремонту, без відновлення швидкозношуваних деталей;
- умови оплати: 132000,00 євро до отримання, не пізніше 15.03.2025; оплата згідно з договором;
- умови доставки: FCA / Ландсберг, Німеччина згідно з Інкотермс 2020.
Оплата товару здійснена позивачем у чотири етапи:
1) 28.01.2025 на суму 32000,00 євро, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті АТ «Кредобанк» від 28.01.2025 та квитанцією про фактичне здійснення цього Swift-переказу 28.01.2025;
2) 18.03.2025 на суму 45000,00 євро, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті АТ «Кредобанк» від 18.03.2025 та квитанцією про фактичне здійснення цього Swift-переказу 18.03.2025;
3) 21.03.2025 на суму 32000,00 євро, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті АТ «Кредобанк» від 21.03.2025 та квитанцією про фактичне здійснення цього Swift-переказу 21.03.2025;
4) 10.04.2025 на суму 23000,00 євро, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті АТ «Кредобанк» від 10.04.2025 та квитанцією про фактичне здійснення цього Swift-переказу 10.04.2025.
Відповідно до граф 70 вказаних платіжних документів, підставою для проведення оплати є Контракт №58665 від 27.01.2025.
За фактом здійснення ТОВ «Маріан-Агро» міжнародних валютних платежів від 28.01.2025, 18.03.2025 та 21.03.2025, продавцем Claas Vertriebsgesellschaft mbH видано рахунок-фактуру (Invoice) від 26.03.2025 №6069010067 щодо поставки позивачу товару – вживаного зернозбирального комбайну Claas Lexion 770 TT, 2015 року випуску, серійний №С6601104, у кількості 1 шт, вартістю 107000,00 євро, за змістом якого також:
- підстава видачі рахунку-фактури: Контракт №58665;
- накладна: №1066109827 від 26.03.2025;
- доставка для: ТОВ «Маріан-Агро», Україна;
- країна походження товару: Німеччина;
- товар постачається у стані, як було перевірено в Ландсберзі, без ремонту, без відновлення швидкозношуваних деталей;
- умови оплати: сплачується негайно без вирахування.
Митне оформлення товару [вживаного зернозбирального комбайну Claas Lexion 770 TT] на експорт здійснено відповідно до експортної митної декларації №25DE736256411819B0 від 26.03.2025, за змістом якої, зокрема: відправником (експортером) є Claas Vertriebs (дистриб`юторське товариство Клаас), Німеччина, а одержувачем вантажу – ТОВ «Маріан-Агро», Україна; вага брутто – 21900 кг; загальна сума виставлених рахунків – 107000,00 євро; умови поставки – FCA, Ландсберг, Німеччина; дата експорту – 29.03.2026.
Перевезення вантажу до місця призначення на території України здійснювалося на підставі Договору про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом від 06.10.2017 №51/1-2017, укладеного між ТОВ «Маріан-Агро» (замовник) і ТОВ «ВестАвтоТрейд» (перевізник) (далі – Договір №51/1-2017).
Так, пунктом 1.1 Договору №51/1-2017 передбачено, що у відповідності до умов цього договору, замовник доручає і надає для перевезення вантаж, а перевізник зобов`язується здійснити перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні до умов заявок замовника, а замовник зобов`язується сплатити погоджену сторонами провізну плату.
За пунктом 1.2 цього Договору, заявка є невід`ємною частиною цього договору, в якій відображаються істотні умови кожного конкретного перевезення, а саме найменування товару, кількість (вага) та пакування вантажу, його особливі характеристики, найменування та адреса відправника і одержувача вантажу, напрямок перевезення, пункти завантаження та розвантаження, пункти перетинання кордону України, державні реєстраційні номери транспортного засобу, прізвище, ім`я, по батькові водія транспортного засобу, вимоги щодо технічного стану транспортного засобу, особливі вказівки замовника, дата і час завантаження і розвантаження або строк виконання перевезення, розмір оплати (що включає плату експедитору та вартість послуг третіх осіб, якщо вони залучені експедитором для виконання цього договору).
Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Договору №51/1-2017, ціни на послуги та порядок розрахунків за цим договором узгоджуються сторонами в заявках. Розрахунки між замовником і перевізником здійснюються відповідно до діючого законодавства України не пізніше 5 днів з моменту отримання оригіналів документів: рахунку-фактури, товарно-транспортної накладної (CMR чи ТТН) з відміткою одержувача про прийняття вантажу, акта виконаних робіт, податкових накладних.
А згідно з пунктом 7.2 Договору №51/1-2017, він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017. якщо жодна із сторін за 15 днів до закінчення строку його дії не попередить іншу сторону про розірвання цього договору, такий договір продовжує свою дію на наступний календарний рік на тих самих умовах.
Договір №51/1-2017 підписано уповноваженими представниками замовника та перевізника, а також скріплено печатками сторін цієї угоди.
Суд звертає увагу на відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів припинення дії Договору №51/1-2017 або його розірвання сторонами у встановленому законодавством порядку, що дає підстави для висновку про чинність (дійсність) цієї угоди станом на час виникнення спірних правовідносин між сторонами даної справи.
Істотні умови перевезення вживаного зернозбирального комбайну Claas Lexion 770 TT до місця призначення на території України узгоджені сторонами Договору №51/1-2017 у Договорі-заявці від 21.03.2025 №6, а саме:
- маршрут перевезення: Німеччина – Україна;
- найменування вантажу: комбайн зернозбиральний Claas Lexion 770 TT;
- загальна вага, розмір та об`єм вантажу: 22,0 т;
- дата подачі автомобіля на місце завантаження: 26.03.2025;
- вантажовідправник: Parts Male GmbH (Claas Vertriebsgesellschaft mbH (…), Landsberg);
- митний перехід: Ягодин;
- адреса розмитнення: Рівне;
- адреса розвантаження: Тернопіль, вул. Гайова, 54;
- страхування вантажу: CMR страхування;
- вартість перевезення: 4500,00 євро по курсу на дату оплати (безготівковий розрахунок);
- номер автомобіля та причепу: НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .
Договір-заявку від 21.03.2025 №6 підписано уповноваженими представниками замовника та перевізника і скріплено їх печатками.
Відповідно до товарно-транспортної накладної (CMR) від 26.03.2025 №00271459: відправником вантажу є компанія Claas Vertriebsgesellschaft mbH, Німеччина (графа 1); одержувач вантажу: ТОВ «Маріан-Агро» (графа 2); вантаж: вживаний комбайн Claas Lexion 770 TT (графа 6); загальна вага вантажу: 21900,00 кг (графа 11); умови доставки: FCA, Ландсберг, Німеччина (графа 15); перевізник: ТОВ «ВестАвтоТрейд» (графа 16); номер автомобіля та причепу: НОМЕР_1 / LU9059X (графа 27).
Згідно з рахунком-фактурою від 27.03.2025 №В-00000207, виданим ТОВ «ВестАвтоТрейд» на користь ТОВ «Маріан-Агро» на підставі Договору №51/1-2017 і товарно-транспортної накладної (CMR) від 26.03.2025 №00271459, вартість міжнародного транспортного перевезення Landsberg (Німеччина) - Ягодин (м/п) становить 140000,00 грн, без ПДВ, вартість міжнародного транспортного перевезення Ягодин (м/п) – Рівне – Тернопіль (Україна) – 63125,00 грн (без ПДВ), а разом – 203125,00 грн (без ПДВ).
31.03.2025 товар прибув під митний контроль Рівненської митниці, у зв`язку з чим митним брокером ТОВ «Маріан-Агро» здійснено електронне декларування товару відповідно до вимог статті 257 МК України, з метою забезпечення митного контролю та митного оформлення, шляхом заявлення відомостей про товар у вигляді електронної митної декларації типу ІМ 40 ДЕ №25UA204020007273U9. 
При цьому, з метою підтвердження заявленої митної вартості товарів, декларантом надано наступний перелік документів (графа 44 МД):
1. пакувальний лист (Packing List) від 26.03.2025 №3926567;
2. рахунок-проформу (Proforma Invoice) від 27.01.2025 №1063809589/02;
3. рахунок-фактуру (Invoice) від 26.03.2025 №6069010067;
4. товарно-транспортну накладну (CMR) від 26.03.2025 №00271459;
5. декларацію про походження товару від 26.03.2025 №6069010067;
6. платіжну інструкцію в іноземній валюті від 28.01.2025 №345;
7. платіжну інструкцію в іноземній валюті від 18.03.2025 №353;
8. платіжну інструкцію в іноземній валюті від 21.03.2025 №355;
9. рахунок-фактуру про надання послуг міжнародного транспортного перевезення від 27.03.2025 №В-00000207;
10. зовнішньоекономічний контракт (договір купівлі-продажу) від 27.01.2025 №58665;
11. додаток від 27.01.2025 №1 до зовнішньоекономічний контракту від 27.01.2025 №58665;
12. договір про надання послуг митного брокера від 01.01.2024 №2411;
13. договір про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом від 06.10.2017 №51/1-2017;
14. договір-заявку від 21.03.2025 №6;
15. фото б/н від 31.03.2025;
16. копію експортної митної декларації від 26.03.2025 №25DE736256411819B0.
Визначення митної вартості товару декларантом здійснено за першим (основним) методом – за ціною договору (контракту). До митної вартості імпортованого товару включена його фактурна вартість згідно з рахунком-фактурою (інвойсом) від 26.03.2025 №6069010067 (107000,00 євро або 4787950,40 грн) та вартість транспортних витрат на доставку товару до кордону України, визначена рахунком-фактурою від 27.03.2025 №В-00000207 (140000,00 грн), що сукупно складає 110128,69 євро або 4927950,40 грн (110128,69 євро * 44,7472 (курс валюти євро станом на день подання МД)).
Доказів здійснення позивачем страхування товару (вантажу) та понесення ним у зв`язку з цим будь-яких фінансових витрат, що включаються до розрахунку митної вартості імпортованого товару, матеріали справи не містять.
Таким чином, заявлена позивачем митна вартість товару склала 4927950,40 грн, що узгоджується зі змістом графи 12 МД №25UA204020007273U9.
За результатами розгляду вказаної МД з доданими до неї документами, 31.03.2025 митним органом направлено позивачу електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленого ним рівня митної вартості товару у зв`язку із наявністю певних неточностей та розбіжностей у поданих до митного оформлення документах.
У відповідь на таке повідомлення, 31.03.2025 митний брокер ТОВ «Маріан-Агро» надіслав на адресу Рівненської митниці лист б/н, у якому не погодився з доводами митного органу та заперечив наявність будь-яких розбіжностей у поданих до митного оформлення документах. Наполягаючи на тому, що додані до МД №25UA204020007273U9 документи є повними, достовірними та підтверджують усі складові митної вартості товару (вживаного зернозбирального комбайну Claas Lexion 770 TT, 2015 року виготовлення), митний брокер навів додаткові пояснення щодо суті виявлених митницею недоліків, а також надав митному органу копії банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати товару (SWIFT), та копію експортної митної декларації країни відправлення товару; просив здійснити митне оформлення товару за першим (основним) методом визначення митної вартості товару (за ціною контракту).
Розглянувши додаткові пояснення представника ТОВ «Маріан-Агро» з наданими на їх підтвердження документами, митний орган надіслав декларанту повідомлення-консультацію, у якому поінформував останнього про неможливість визнання митної вартості імпортованого транспортного засобу за рівнем, визначеним декларантом, оскільки подані до митного оформлення документи є неповними та містять неточності. При цьому, митний орган повідомив про відсутність у нього відомостей, необхідних та достатніх для застосування методів визначення митної вартості товару, передбачених нормами статей 59-63 МК України, та, водночас, про наявність у митниці інформації щодо митної вартості комбайну з урахуванням марки, моделі, потужності двигуна, календарного року виготовлення, комплектації, тощо, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 06.03.2025 №25UA205030002898U0 з розрахунку 6,3 євро/кг.
Разом з тим, за результатами перевірки поданої позивачем МД (з додатками), 31.03.2025 відповідачем складено оскаржувану картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2025/000183 та прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2025/000011/2, яким митну вартість імпортованого товару визначено за шостим (резервним) методом з розрахунку 6,3 євро/кг.
Так, рішення від 31.03.2025 №UA204000/2025/000011/2 містить опис підстав для коригування митної вартості товару (графа 33), де зазначено:
«І. Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:
1) декларантом не надано всіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 МК України та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МК України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 року;
2) подані до митного оформлення документи містять неточності:
- відповідно до п. 2.1 Додатку від 27.01.2025 №1 до Договору купівлі-продажу від 27.01.2025 №58665, покупець здійснює 100% оплату згідно цього ж додатку у розмірі 132000,00 євро до 15.03.2025. Разом з тим, декларантом до митного оформлення надано платіжні інструкції в іноземній валюті від 28.01.2025 №345, від 18.03.2025 №353, від 21.03.2025 №355 на суми 32000,00 євро, 45000,00 євро та 32000,00 євро відповідно. Однак в графі 70 «Призначення платежу» платіжних інструкцій в іноземній валюті від 28.01.2025 №345, від 18.03.2025 №353, від 21.03.2025 №355 реквізити Додаткової угоди відсутні, а сума 109 000,00 євро (32000,00 євро + 45000,00 євро + 32000,00 євро) не кореспондується із сумою до оплати, відповідно до Додатку від 27.01.2025 №1 до Договору купівлі-продажу від 27.01.2025 №58665. Також, платіжні інструкції від 18.03.2025 №353 та від 21.03.2025 №355 не відповідають встановленим термінам оплати. На вимогу митного органу декларантом також надано банківські платіжні документи (SWIFT) на суму 109000,00 євро, як підтвердження оплати за комбайн та візок, однак в графі 70 «Призначення платежу» відсутня зазначена інформація. Вищеописане може свідчити про оплату іншої парії товару;
- відповідно до п. 1.2. Договору про міжнародне перевезення вантажів від 06.10.2017 №51/1-2017 між ТОВ «Маріан-Агро» і ТОВ «ВестАвтоТрейд», заявка є невід`ємною частиною Договору, в якій відображаються істотні умови кожного конкретного перевезення, проте Заявка від 21.03.2025 №6 не містить реквізитів Договору про міжнародне перевезення, якого стосується;
- в копії експортної декларації країни відправлення від 26.03.2025 №25DE736256411819B0 відсутні реквізити Договору та інвойсу, відповідно до якого здійснюється поставка, умови INCOTERMS, а також відсутнє числове значення вартості товару. Додатково було надано копію митної декларації країни відправлення від 26.03.2025 №25DE736256411819B0 з вартістю 107000,00 євро та 109140,00 євро і також не містить реквізитів Договору та інвойсу, відповідно до якого здійснюється поставка;
- в листі від 31.03.2025 №б/н зазначено, що умови поставки товарів, що підлягають постачанню розуміються на умовах FCA - 06188 Landsberg (Інкотермс 2000), що не кореспондується із інформацією в проформі від 27.01.2025 №1063809589/02- FCA-Landsberg (Інкотермс 2020).
II. Рівненська митниця володіє інформацією щодо митної вартості комбайну з урахуванням марки, моделі, потужності двигуна, календарного року виготовлення, комплектації, тощо, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 06.03.2025 №25UA205030002898U0 - 6,3 євро/кг.
III. Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання додаткових документів згідно з переліком:
1) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану імпортованого товару;
2) виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки;
3) заявку на перевезення до Договору про міжнародне перевезення вантажів від 06.10.2017 №51/1-2017;
4) копію митної декларації країни відправлення з числовим значенням вартості товару;
5) банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати товару (SWIFT) та які можливо поширити на дану партію вантажу.
IV. За результатом проведеної відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 МК України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (статі 59-61 Митного кодексу України), достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 МК України), інформації щодо складових вартості товарів, наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 МК України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МК України.
Митну вартість товару визначено на підставі інформації про вартість комбайну з урахуванням марки, моделі, потужності двигуна, календарного року виготовлення, комплектації, тощо, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 06.03.2025 №25UA205030002898U0 - 6,3 євро/кг. Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 137970,00 євро (6,3 євро/кг * 21900,00 кг), що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 6173771,184 грн (137970,00 євро * 44,7472 грн/євро)».
У зв`язку з цим та з метою випуску товару у вільний обіг, 01.04.2025 митним брокером ТОВ «Маріан-Агро» подано до митного органу МД типу ІМ 40 ДЕ №25UA204020007369U6, згідно з якою, зокрема: вартість товару – 4936574,60 грн (графа 12); код МВВ товару: ліве поле – 1, праве поле – 6 (графа 43); скоригована вартість товару – 4936574,60 грн, а розмір донарахованого податку на додану вартість – 249663,39 грн (графа 47).
Після сплати позивачем сум донарахованих митних платежів відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів від 31.03.2025 №UA204000/2025/000011/2, товар випущено у вільний обіг.
Водночас, вважаючи картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 31.03.2025 №UA204020/2025/000183 і рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів від 31.03.2025 №UA204000/2025/000011/2 протиправними, представник ТОВ «Маріан-Агро» звернувся до суду з цим позовом з метою захисту прав та інтересів позивача.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини першої статті 1 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (частина перша статті 49 МК України).
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини перша, друга статті 51 МК України).
За правилами частин першої та другої статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний: 
1) заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій із митним органом; 
2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до частин восьмої-одинадцятої цієї ж статті, у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. 
Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. 
Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. 
Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.
Згідно з частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).
При цьому, за змістом частини третьої статті 53 вказаного Кодексу, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант на письмову вимогу митного органу зобов`язаний протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
А за частиною четвертою статті 53 МК України, у разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Тобто, стаття 53 МК України містить опис двох самостійних підстав, за наявності яких митний орган може зобов`язати декларанта надати додаткові документи:
1) у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
2) у разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.
Суд зауважує, що в силу норми частини п`ятої статті 53 МК України, митному органу заборонено вимагати від декларанта будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
У свою чергу, положеннями частини шостої цієї статті передбачено, що декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.
Відповідно до частин першої, другої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).
Отже, в МК України законодавцем установлено таку конструкцію правового регулювання митних відносин, за якою митницею визнається правильність визначеної декларантом митної вартості, якщо не буде доведено інше.
Положеннями частини п`ятої статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; обмінюватися інформацією, що стосується митної вартості товарів, в електронній формі у форматі міжнародних стандартів обміну електронною інформацією з митними органами іноземних держав із використанням інформаційних технологій, за умови дотримання вимог щодо її конфіденційності; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Згідно з частиною шостою цієї ж статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає суду підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митний орган зобов`язаний доводити в суді (…).
Разом з тим, витребувати необхідно лише ті документи, що дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Така позиція суду узгоджується з усталеною правовою позицією Верховного Суду, сформованою за результатами вирішення спірних правовідносин у справах про доведення митної вартості товару, зокрема, у постановах від 30.01.2018 у справі №804/16980/14, від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, від 23.07.2019 у справі №1140/3242/18, від 12.03.2020 у справі №804/6243/14, від 27.03.2020 у справі №540/2605/18, від 07.05.2020 у справі №826/10527/17, від 09.06.2020 у справі №1.380.2019.002044 та від 20.02.2025 у справі №160/33340/23, що враховується судом в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України.
Як встановлено судом із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом – за ціною договору (контракту).
В контексті наведеного слід зазначити, що за правилами статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 
1) основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд наголошує, що норми частини шостої статті 54 МК України зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Разом з тим, в силу приписів частини сьомої статті 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом митна вартість вважається визнаною автоматично.
Відповідно до частини першої статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У даній справі спірне рішення про коригування митної вартості товарів прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, а саме у зв`язку із ненаданням декларантом усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять неточності.
Надаючи правову оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості товару за основним методом (за ціною договору (контракту)) митний брокер ТОВ «Маріан-Агро» подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України (зовнішньоекономічний договір (контракт) та додаток до нього; рахунок-проформу; рахунок-фактуру (інвойс); банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; транспортні (перевізні) документи, а також інші документи, що підтверджують вартість ввезеного товару та містять реквізити, необхідні для його ідентифікації).
Частиною другою статті 58 МК України регламентовано, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
При цьому, перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений у частині десятій статті 58 МК України.
На переконання суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи є достатніми та підтверджують усі складові митної вартості імпортованого товару за першим (основним) методом.
Зокрема, поданий на підтвердження заявленої митної вартості товару зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу від 27.01.2025 №58665 та додаток від 27.01.2025 №1 до нього містять усі необхідні відомості щодо сторін цього договору, його предмет, комерційні умови поставки товару та порядок здійснення розрахунків, а фактична вартість імпортованого товару визначена у рахунку-фактурі (інвойсі) від 26.03.2025 №6069010067, відомості якого узгоджуються як зі змістом згаданого вище Додатку №1 до Контракту №58665, так і виданого на його підставі рахунку-проформи від 27.01.2025 №1063809589/02.
Суд наголошує, що ціна купівлі-продажу імпортованих товарів – це ціна, зазначена відправником саме у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс/комерційний інвойс), згідно з частиною другою статті 53 МК України, є документом, який підтверджує митну вартість товару. Вказана в МД типу ІМ 40 ДЕ від 31.03.2025 №25UA204020007273U9 ціна імпортованого товару [вживаного зернозбирального комбайна Claas Lexion 770 TT, 2015 року виробництва] відповідає ціні, що визначена для цього товару у Додатку №1 до Контракту №58665, рахунку-проформі від 27.01.2025 №1063809589/02 та інвойсі від 26.03.2025 №6069010067, і становить 107000,00 євро відповідно.
Поряд з цим, як установлено вище судом, підставою для витребування у декларанта додаткових документів на підтвердження заявленої ним митної вартості товару послугували також виявлені митним органом неточності у поданих документах, що наведені відповідачем у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, з приводу чого слід зазначити наступне.
Так, у спірному рішенні відповідач вказав, зокрема, про те, що «відповідно до пункту 2.1 Додатку №1 до Контракту №58665, покупець здійснює 100% оплату згідно цього ж додатку у розмірі 132000,00 євро до 15.03.2025. Разом з тим, декларантом до митного оформлення надано платіжні інструкції в іноземній валюті від 28.01.2025 №345, від 18.03.2025 №353, від 21.03.2025 №355 на суми 32000,00 євро, 45000,00 євро та 32000,00 євро відповідно. Однак в графі 70 «Призначення платежу» платіжних інструкцій в іноземній валюті від 28.01.2025 №345, від 18.03.2025 №353, від 21.03.2025 №355 реквізити Додаткової угоди відсутні, а сума 109 000,00 євро (32000,00 євро + 45000,00 євро + 32000,00 євро) не кореспондується із сумою до оплати, відповідно до Додатку №1 до Контракту №58665. Також, платіжні інструкції від 18.03.2025 №353 та від 21.03.2025 №355 не відповідають встановленим термінам оплати. На вимогу митного органу декларантом також надано банківські платіжні документи (SWIFT) на суму 109000,00 євро, як підтвердження оплати за комбайн та візок, однак в графі 70 «Призначення платежу» відсутня зазначена інформація. Вищеописане може свідчити про оплату іншої парії товару».
Аналізуючи твердження митного органу щодо недоліків змісту граф 70 «Призначення платежу» платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських платіжних документів (SWIFT), наданих декларантом на підтвердження оплати імпортованого товару, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про платіжні послуги» від 30.06.2021 №1591-IX (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі – Закон №1591-IX): 
54) платіжна інструкція – розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції;
57) платіжна операція – будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього.
Статтею 4 Закону №1591-IX передбачено, що для проведення платіжних операцій використовуються кошти в готівковій або безготівковій формі. Особливості здійснення розрахунків за валютними операціями визначаються валютним законодавством.
За правилами статті 40 цього Закону, форма та порядок надання платіжної інструкції визначаються в договорі між користувачем та надавачем платіжних послуг, якщо інше не передбачено законодавством (частина перша).
Платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції (частина друга).
Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання надану ініціатором платіжну інструкцію або відмовляє у її прийнятті в порядку, визначеному цим Законом (частина четверта).
Надавач платіжних послуг зобов`язаний забезпечити фіксування в операційно-обліковій системі дати і часу надходження платіжної інструкції, прийняття її до виконання (або відмови в її прийнятті), виконання платіжної інструкції (частина шоста).
Згідно з частиною першою статті 43 Закону №1591-IX, надавач платіжних послуг зобов`язаний прийняти до виконання надану ініціатором платіжну інструкцію, за умови що платіжна інструкція оформлена належним чином та немає законних підстав для відмови в її прийнятті.
А частиною третьою статті 46 вказаного Закону передбачено, що надавачі платіжних послуг виконують платіжні інструкції відповідно до черговості їх надходження (крім випадків, установлених законом) та виключно в межах залишку коштів на рахунку платника, крім випадків виконання платіжної операції за рахунок наданого платнику кредиту.
З наведеного висновується, що платіжна інструкція є одним із основних видів платіжних документів, який може використовуватись учасниками платіжної системи для проведення платіжних операцій у безготівковій формі та повинен містити визначені частиною другою статті 40 Закону №1591-IX відомості (інформацію, реквізити), необхідні для чіткої ідентифікації таких платіжних операцій.
Загальні вимоги Національного банку України до порядку виконання платіжних операцій в іноземній валюті або банківських металах за рахунками користувачів платіжних послуг, які відкриті в надавачів платіжних послуг з обслуговування рахунку, які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, яка не втратила чинності після введення в дію Закону України «Про валюту і валютні операції», обов`язкові реквізити платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, вимоги щодо її оформлення установлено Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 25.08.2022 №189), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за №910/15601 (далі Положення №216).
Пунктом 14 розділу ІІ Положення №216 визначено, що платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити, зокрема, призначення платежу (підпункт 10).
А за пунктом 15 розділу ІІ цього Положення, платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється. Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України.
Умовами параграфу 3 Контракту №58665 визначено, зокрема, що ціни, обсяг поставки, загальна вартість та умови платежу з предметів поставки наведені в додатках, що є його невід`ємною частиною і діють протягом усього терміну дії цього договору, якщо сторонами не досягнуто інших домовленостей.
У свою чергу, згідно з пунктом 2 Додатку №1 до Контракту №58665, оплата за предмет договору провадиться в євро наступним чином: покупець здійснює 100% оплату згідно з Додатком №1 від 27.01.2025 у розмірі 132000,00 євро до 15.03.2025 переказом на рахунок продавця. 100%-ва оплата або переказ оплати частинами допускаються.
Змістом графи 44 МД №25UA204020007273U9 стверджується, що на підтвердження оплати за імпортований товар, у складі документів, поданих для його митного оформлення, митним брокером ТОВ «Маріан-Агро» були надані, зокрема, платіжні інструкції в іноземній валюті АТ «Кредобанк» від 28.01.2025 №345, від 18.03.2025 №353 та від 21.03.2025 №355. При цьому, фактичне здійснення вказаних платіжних операцій підтверджено декларантом шляхом надання митниці копій відповідних банківських платіжних документів (SWIFT), у відповідь на електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження заявленого рівня митної вартості товару.
Тобто, передоплата товару [вживаного зернозбирального комбайна Claas Lexion 770 TT, 2015 року виробництва] проведена позивачем частинами у три етапи: 1) 28.01.2025 на суму 32000,00 євро; 2) 18.03.2025 на суму 45000,00 євро; 3) 21.03.2025 на суму 32000,00 євро, - що сукупно становить 109000,00 євро та перевищує на 2000,00 євро ціну (вартість) товару, визначену в Додатку №1 до Контракту №58665 і рахунку-проформі від 27.01.2025 [107000,00 євро].
Досліджуючи зміст вказаних вище платіжних документів, судом установлено, що у графах №70 «Призначення платежу» позивачем зазначено ідентичну інформацію, а саме «CONTRACT 58665 DD 27.01.2025», що свідчить про проведення відповідних платежів саме на виконання умов Контракту №58665. 
А оскільки параграфами 1 та 3 Контракту №58665 передбачено, що додатки до цього договору є його невід`ємною частиною, то, на переконання суду, зазначення позивачем у графах «Призначення платежу» згаданих вище платіжних документів також і реквізитів Додатку №1 до Контракту №58665 не є обов`язковим, позаяк останнє жодним чином не змінює основної підстави для здійснення відповідних платежів, якою є саме зовнішньоекономічний контракт від 27.01.2025 №58665.
У постановах від 22.08.2019 у справі №810/2784/18 та від 11.04.2022 у справі №1.380.2019.006980 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що чинне законодавство не встановлює обов`язку здійснювати посилання на інвойс чи проформу в банківському платіжному документі. Сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс чи проформу за умови наявності вказівки на контракт і товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої платником податків інформації про митну вартість товару.
Таким чином, висновок відповідача щодо наявності недоліків змісту граф 70 «Призначення платежу» платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських платіжних документів (SWIFT), наданих позивачем на підтвердження факту оплати імпортованого товару, суд вважає необґрунтованим.
Що стосується твердження Рівненської митниці про невідповідність загальної суми сплачених ТОВ «Маріан-Агро» коштів [109000,00 євро] ціні імпортованого товару, визначеній у Додатку №1 до Контракту №58665 [107000,00 євро], суд зазначає, що наданими декларантом платіжними інструкціями в іноземній валюті АТ «Кредобанк» від 28.01.2025 №345, від 18.03.2025 №353 та від 21.03.2025 №355, а також банківськими платіжними документами (SWIFT) підтверджується факт проведення позивачем повної оплати за вживаний зернозбиральний комбайн Claas Lexion 770 TT станом на день його митного оформлення на підставі МД №25UA204020007273U9. При цьому, сплата позивачем на користь продавця товару Claas Vertriebsgesellschaft mbH (Німеччина) коштів у розмірі, що перевищує суму інвойсу від 26.03.2025 №6069010067, не може вважатися обґрунтованою підставою для сумніву відповідача у правильності визначеної декларантом митної вартості товару за основним методом.
Суд звертає увагу на те, що умовами Додатку №1 до Контракту №58665 передбачено можливість здійснення покупцем як 100-відсоткової передоплати за товари, так і внесення оплати частинами, без прив`язки до будь-якого розміру таких частин (пункт 2.1). Необхідно врахувати також і те, що предметом Контракту №58665 є не лише вживаний зернозбиральний комбайн Claas Lexion 770 TT, а й зернова жатка вживана Claas Vario 1230 вартістю 23000,00 євро і транспортний візок вживаний Claas вартістю 2000,00 євро (пункт 1 Додатку №1).
У поданому на адресу митниці листі від 31.03.2025 б/н митний брокер ТОВ «Маріан-Агро» пояснив відповідачу, що сплачена сума 109000,00 євро є оплатою не лише за комбайн, а й за транспортний візок до нього, що повністю узгоджується з умовами Контракту №58665, Додатку №1 до нього і рахунком-проформою від 27.01.2025, однак зазначені пояснення безпідставно не взяті до уваги митним органом.
Суд зауважує, що норми МК України не встановлюють для учасників зовнішньоекономічних відносин жодних імперативних вимог щодо способів оплати товарів, що імпортуються, а отже такі умови визначаються виключно за домовленістю сторін таких правовідносин, якщо інше не передбачено законодавством.
Враховуючи наведене, твердження митного органу щодо неузгодженості загальної суми коштів, сплачених декларантом за комбайн, із ціною цього товару, визначеною у Додатку №1 до Контракту №58665, є безпідставними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.
Оцінюючи висновок митного органу про те, що платіжні інструкції від 18.03.2025 №353 та від 21.03.2025 №355 не відповідають встановленим термінам оплати, суд погоджується із позицією відповідача щодо допущення позивачем прострочення оплати товару, митне оформлення якого здійснено за МД №25UA204020007273U9. Зазначені обставини не заперечуються й стороною позивача за змістом позовної заяви. Водночас, суд звертає увагу, що ані в рішенні про коригування митної вартості товарів, ані у відзиві на позовну заяву стороною відповідача не обґрунтовано, яким чином порушення позивачем визначеного у Додатку №1 до Контракту №58665 строку (терміну) оплати товару впливає на його митну вартість, а тому наведене у спірному рішенні припущення митного органу щодо можливої оплати іншої парії товару не може вважатися обґрунтованим.
Крім того, необхідно врахувати, що за умовами параграфу 4 Контракту №58665, відвантаження предмета поставки провадиться до дати, зазначеної в додатках, що є невід`ємною частиною цього договору. У разі прострочення або неповної оплати за параграфом 3, термін поставки підлягає додатковому погодженню (абзаци перший та другий). 
На переконання суду, видача продавцем Claas Vertriebsgesellschaft mbH (Німеччина) на користь покупця ТОВ «Маріан-Агро» (Україна) рахунку-фактури (інвойсу) від 26.03.2025 №6069010067, оформлення експортної митної декларації від 26.03.2025 №25DE736256411819B0 і товарно-транспортної накладної (CMR) від 26.03.2025 №00271459, а також наступне фактичне відвантаження позивачу вживаного зернозбирального комбайна Claas Lexion 770 TT є свідченням додаткового погодження сторонами Контракту №58665 терміну поставки товару у зв`язку із допущеним простроченням його оплати з боку покупця.
Доказів протилежного судом не встановлено та відповідачем не надано.
Поряд з цим, суд вважає за необхідне наголосити, що порушення декларантами (імпортерами) строків (термінів) оплати товарів за зовнішньоекономічними договорами (контрактами) може мати своїм наслідком настання договірної відповідальності для таких осіб, однак лише як для сторін відповідних угод та відповідно до їх положень (умов).
Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, сформованою за результатами вирішення спірних правовідносин у справах про доведення митної вартості товару, строк оплати за товар не може впливати на визначення митної вартості товару, не стосується неможливості визнання задекларованої митної вартості за ціною договору та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості, оскільки не містить відомостей, які б свідчили про розбіжності в поданих документах, ознаки їх підробки, відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи інформації щодо ціни. Митна вартість не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою особою документів згідно з переліком і відповідно до умов, зазначених у пунктах 2-3 статті 53 МК України (постанова від 22.12.2020 у справі №1.380.2019.001438).
Умови оплати товару не є ціноутворюючим фактором, у зв`язку з чим відсутність цієї інформації в інвойсі не може свідчити про заниження митної вартості товару (постанова Верховного Суду від 13.08.2020 у справі № 815/3451/16).
З огляду на викладене, виявлена відповідачем розбіжність (неточність) у поданих до митного оформлення документах щодо строку (терміну) оплати імпортованого товару не впливає на митну вартість цього товару та не є обставиною, яка унеможливлює визнання заявленої позивачем митної вартості комбайна за першим (основним) методом – ціною договору, що свідчить про необґрунтованість оскаржуваного рішення у цій частині.
Наступною підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів послугувало те, що «відповідно до п. 1.2. Договору про міжнародне перевезення вантажів від 06.10.2017 №51/1-2017 між ТОВ «Маріан-Агро» і ТОВ «ВестАвтоТрейд», заявка є невід`ємною частиною Договору, в якій відображаються істотні умови кожного конкретного перевезення, проте Заявка від 21.03.2025 №6 не містить реквізитів Договору про міжнародне перевезення, якого стосується», з приводу чого суд зазначає таке.
За правилами частини другої статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (пункт 6).
Відповідно до частини десятої статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема:
5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Тобто, витрати декларанта на транспортування, навантаження, вивантаження та/або обробку оцінюваних товарів, що пов`язані з їх транспортуванням, підлягають включенню до митної вартості товару лише за умови, якщо такі не включалися продавцем (постачальником) товару до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті декларантом як покупцем (замовником).
Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за №984/21296) затверджено, зокрема, форму та Правила заповнення декларації митної вартості (далі – Правила №599).
Згідно з розділом ІІІ Правил №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом, відповідно до частини другої статті 53 Кодексу, подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:
- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.
У постановах від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 та від 07.07.2023 у справі №803/718/17 Верховний Суд дійшов висновку, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
З матеріалів справи судом установлено, що на підтвердження розміру понесених витрат на транспортування комбайна, що не включені у його вартість, декларантом долучено до МД №25UA204020007273U9 договір про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом від 06.10.2017 №51/1-2017, договір-заявку від 21.03.2025 №6 та рахунок-фактуру про надання послуг міжнародного транспортного перевезення від 27.03.2025 №В-00000207.
За результатами аналізу змісту договору-заявки від 21.03.2025 №6, суд доходить висновку, що вказаний документ: містить усі необхідні реквізити, які зумовлюють його дійсність; стосується виключно товару, митне оформлення якого здійснено ТОВ «Маріан-Агро» на підставі МД №25UA204020007273U9, а саме вживаного зернозбирального комбайна Claas Lexion 770 TT; інформація, відображена за змістом договору-заявки, повністю узгоджується з іншими документами, наданими декларантом з метою митного оформлення імпортованого товару (маршрут, найменування вантажу, його вага, дата завантаження товару, вантажовідправник, адреса розвантаження, номерні знаки перевізних транспортних засобів тощо).
Доказів протилежного судом не встановлено та відповідачем не надано.
Суд не погоджується з висновком митного органу про те, що відсутність у договорі-заявці від 21.03.2025 №6 прямого посилання (вказівки) на основний договір про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом від 06.10.2017 №51/1-2017, укладений між позивачем як замовником і ТОВ «ВестАвтоТрейд» як перевізником, є достатньою підставою для неврахування цього документа при перевірці правильності визначеної декларантом митної вартості товару, оскільки норми МК України зобов`язують митницю надавати комплексну оцінку всім документам, поданим декларантом на підтвердження заявленої ним митної вартості товарів.
У даному випадку, відповідачем не враховано, що вимоги до змісту заявок (їх істотні умови) на перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні на підставі договору від 06.10.2017 №51/1-2017 чітко обумовлені його сторонами у пунктах 1.2 і 2.1.1 цієї угоди, а саме: найменування товару, кількість (вага) та пакування вантажу, його особливі характеристики, найменування та адреса відправника і одержувача вантажу, напрямок перевезення, пункти завантаження та розвантаження, пункти перетинання кордону України, державні реєстраційні номери транспортного засобу, прізвище, ім`я, по батькові водія транспортного засобу, вимоги щодо технічного стану транспортного засобу, особливі вказівки замовника, дата і час завантаження і розвантаження або строк виконання перевезення, розмір оплати (що включає плату експедитору та вартість послуг третіх осіб, якщо вони залучені експедитором для виконання цього договору).
Отже, покликання на основний договір про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом від 06.10.2017 №51/1-2017 не визначено його сторонами як обов`язковий реквізит заявок на перевезення.
Суд погоджується з твердженням сторони позивача про те, що як законодавством України, так і міжнародним правом не визначено обов`язкових вимог до оформлення заявок на перевезення вантажу в міжнародному сполученні, зокрема щодо обов`язкового зазначення у заявці посилання на відповідний договір.
Натомість, Договір-заявка від 21.03.2025 №6 містить усі істотні умови перевезення товару, імпортованого позивачем на підставі Контракту №58665, Додатку №1 до нього та інвойсу від 26.03.2025 №6069010067.
Також, суд зауважує, що рахунок-фактура про надання послуг міжнародного транспортного перевезення від 27.03.2025 №В-00000207, виданий перевізником ТОВ «ВестАвтоТрейд» на користь замовника ТОВ «Маріан-Агро» саме на підставі Договору від 06.10.2017 №51/1-2017 і міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) від 26.03.2025 №00271459, що засвідчує взаємозв`язок вказаних документів і договору-заявки від 21.03.2025 №6.
Підсумовуючи, слід дійти висновку, що виявлена відповідачем неточність (розбіжність), пов`язана з відсутністю у договорі-заявці від 21.03.2025 №6 посилання на договір від 06.10.2017 №51/1-2017, жодним чином не впливає на правильність визначеної позивачем митної вартості товару, до складу якої декларантом обґрунтовано включено вартість міжнародного транспортного перевезення вантажу до території України в сумі 140000,00 грн, а надані позивачем документи на підтвердження транспортних витрат у своїй сукупності містять чітку інформацію про товар, його характеристики, маршрут перевезення, вартість перевезення, і не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності такої інформації. 
Ще однією підставою для прийняття митницею оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів визначено те, що «в копії експортної декларації країни відправлення від 26.03.2025 №25DE736256411819B0 відсутні реквізити Договору та інвойсу, відповідно до якого здійснюється поставка, умови INCOTERMS, а також відсутнє числове значення вартості товару. Додатково було надано копію митної декларації країни відправлення від 26.03.2025 №25DE736256411819B0 з вартістю 107000,00 євро та 109140,00 євро і також не містить реквізитів Договору та інвойсу, відповідно до якого здійснюється поставка».
Аналізуючи означений вище висновок, суд враховує, що експортна декларація – це документ, який підтверджує проходження вантажем митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації.
Водночас, митна декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товарів у розумінні частини другої статті 53 МК України, а тому такий документ може бути поданий для митного оформлення лише в якості додаткового і лише у тому випадку, якщо у митного органу виникла необхідність в уточненні показників основних документів. 
Наведене саме по собі є достатньою підставою для відхилення судом означених вище доводів митного органу. 
Разом з тим, суд вважає за необхідне додатково звернути увагу, що до матеріалів судової справи позивачем долучена копія експортної митної декларації від 26.03.2025 №25DE736256411819B0 з її офіційним перекладом державною мовою, згідно з якою, зокрема: відправник/експортер – Клаас Дистриб`юторське товариство (Claas Vertriebs), Німеччина (графи 13.01, 13.02); одержувач вантажу – ТОВ «Маріан-Агро» (Україна) (графа 13.03); декларант – Клаас митна асоціація (Claas Zollzweckgemeinschaft), Німеччина (графа 13.05); умови поставки – FCA, Ландсберг, Німеччина (графа 14.01); валюта рахунку-фактури – євро (графа 14.05); загальна сума виставлених рахунків – 107000,00 (графа 14.06); країна призначення – Україна (UA) (графа 16.03); країна-експортер – Німеччина (DE) (графа 16.07); вага брутто – 21900 (графа 18.04); транспортні засоби на виїзд – 30 АС8253НР / LU9059X UA (графа 19.05).
Крім того, графа 12.02 «Додаткова інформація» цієї декларації містить відомості про предмет експорту, а саме вживаний комбайн, шасі №С6601104, а графа 9ZZZ – інформацію про ідентифікатор передачі даних, яким є номер рахунку-фактури (інвойсу) від 26.03.2025, а саме – 6069010067.
З огляду на наведене, твердження митного органу про відсутність в експортній митній декларації від 26.03.2025 №25DE736256411819B0 реквізитів інвойсу, відповідно до якого здійснюється поставка, та числового значення вартості товару є помилковими.
Поряд з цим, що стосується відсутності у вказаному документі реквізитів Договору (зовнішньоекономічного контракту), відповідно до якого здійснюється поставка, та вказівки на умови INCOTERMS, то, на переконання суду, враховуючи фактичне призначення та порядок формування (складання) експортних митних декларацій, на імпортера не може покладатися відповідальність за відсутність у змісті цих документів окремих відміток, даних чи відомостей щодо поставки товарів. Ключовим у даному випадку є те, що покупець (імпортер) не заповнює експортну декларацію перед (при) підготовці до митного оформлення товару в країні призначення, а подає її митниці у тому вигляді, в якому отримав від продавця (експортера), позаяк позбавлений можливості самостійно змінювати (коригувати) форму і зміст останньої.
Аналіз суті за змісту виявлених відповідачем недоліків експортної митної декларації від 26.03.2025 №25DE736256411819B0 дає суду підстави для висновку, що останні не впливають на зміст цього документа та не можуть спричинити його недійсність.
Наведене у своїй сукупності свідчить про необґрунтованість виявленої відповідачем неточності (розбіжності), а тому вона не могла бути покладена митним органом в основу прийнятого ним спірного рішення.
Наступним недоліком у поданих до митного оформлення документах відповідачем визначено те, що «в листі від 31.03.2025 №б/н зазначено, що умови поставки товарів, що підлягають постачанню розуміються на умовах FCA - 06188 Landsberg (Інкотермс 2000), що не кореспондується із інформацією в проформі від 27.01.2025 №1063809589/02 – FCA-Landsberg (Інкотермс 2020)».
Надаючи оцінку вказаній неточності (розбіжності), суд вважає за необхідне зауважити, що такий документ як «лист-пояснення декларанта щодо поданих до митного оформлення документів» не є документом, який підтверджує митну вартість товарів у розумінні частини другої статті 53 МК України, оскільки створюється (формується) вже у процесі митного оформлення товарів виключно за рішенням декларанта (на запит митниці) та має лише допоміжний (інформативний) характер. 
Зазначене саме по собі дає суду підстави для сумніву щодо обґрунтованості виявленого відповідачем недоліку. 
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що за умовами Контракту №58665, продавець продає, а покупець купує на умовах цього договору прибиральні машини, обладнання та комплектуючі частини фірми «Claas» відповідно до додатків до цього договору, що є його невід`ємною частиною. Дані за розмірами, вагою та іншими технічними параметрами, а також зображення, описи і креслення, що стосуються предметів поставки і цілей їх застосування, є приблизними, якщо вони не позначені як обов`язкові (параграф 1).
Відповідно до абзацу першого параграфу 3 цього Контракту, ціни на машини, обладнання та запасні частини, що підлягають постачанню за цим договором, встановлюються в євро і розуміються на умовах FCA – 06188 Landsberg, Німеччина автотранспортом (Інкотермс 2000), включаючи експортне пакування, маркування (…).
При цьому, в абзаці третьому цього ж параграфу сторони Контракту №58665 передбачили, що ціни, обсяг поставки, загальна вартість та умови платежу з предметів поставки наведені в додатках, що є його невід`ємною частиною і діють протягом усього терміну дії цього договору, якщо сторонами не досягнуто інших домовленостей.
У Додатку №1 до Контракту №58665 його сторонами визначено особливості купівлі-продажу (поставки), зокрема вживаного зернозбирального комбайна Claas Lexion 770 TT, та передбачено, що поставка вказаного товару здійснюватиметься на умовах «FCA – 06188 Ландсберг, Німеччина», тобто без прив`язки (вказівки) до будь-якої редакції правил Інкотермс.
Водночас, суд враховує, що у день підписання Контракту №58665 та Додатку №1 до нього [27.01.2025] продавцем товару Claas Vertriebsgesellschaft mbH (Німеччина) видано на користь покупця ТОВ «Маріан-Агро» (Україна) також і рахунок-проформу (Proforma Invoice) від 27.01.2025 №1063809589/02, якою визначено, зокрема, умови поставки товару «FCA / Ландсберг, Німеччина згідно з Інкотермс 2020».
Аналізуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що закріплені у параграфі 3 Контракту №58665 положення щодо умов поставки товарів, передбачених параграфом 1 цього договору, є загальними та застосовуються сторонами даної угоди в разі, якщо у додатках до Контракту №58665 та виданих на їх підставі документах не буде визначено іншого (якщо сторонами не досягнуто інших домовленостей).
Тому, на переконання суду, зазначення у рахунку-проформі від 27.01.2025 №1063809589/02 інформації про поставку товарів на умовах «FCA / Ландсберг, Німеччина згідно з Інкотермс 2020» безпосередньо свідчить про досягнення сторонами Контракту №58665 відповідної домовленості про часткову зміну умов поставки товарів, перелік яких міститься у Додатку №1 до нього.
З огляду на наведене, виявлену Рівненською митницею розбіжність між змістом листа митного брокера ТОВ «Маріан-Агро» від 31.03.2025 б/н та змістом рахунку-проформи від 27.01.2025 №1063809589/02 в частині умов поставки товару суд вважає помилковою та такою, що свідчить про надмірний формалізм при здійсненні оцінки документів, поданих декларантом на підтвердження заявленої ним митної вартості імпортованого товару за першим (основним) методом.
Враховуючи викладене, наявні усі підстави для висновку, що позивачем як декларантом було надано відповідачу повний перелік первинних документів, визначений частиною другою статті 53 МК України, які надавали митному органу можливість визначити митну вартість імпортованого товару за основним методом – ціною договору (контракту).
Тому, суд не погоджується з твердженням відповідача щодо неподання декларантом всіх додаткових документів на підтвердження заявленої ним митної вартості товарів.
При цьому, надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, зокрема: зовнішньоекономічний договір (контракт) з додатком, рахунок-проформу, рахунок-фактуру (інвойс), банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, - та подані декларантом документи підтверджують складові митної вартості товару за першим (основним) методом.
Поряд з цим, суд зауважує, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відсутнє обґрунтування того, яким чином виявлені митним органом неточності (розбіжності) впливають на митну вартість імпортованих товарів.
Також, відповідачем не надано суду жодного доказу, який би спростував зміст документів, наданих декларантом для митного оформлення імпортованого товару (вживаного зернозбирального комбайна Claas Lexion 770 TT).
Більше того, у ході розгляду даної справи судом установлено, що жоден із виявлених митницею недоліків (неточностей) у поданих декларантом документах не міг впливати на заявлену ним митну вартість товарів.
Наведене, на переконання суду, є самостійною підставою для твердження по необґрунтованість оскаржуваних рішення про коригування та картки відмови.
Суд бере до уваги також і висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17, згідно з якими декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено митним органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою ним митною вартістю, та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Щодо коригування відповідачем митної вартості імпортованого товару на підставі МД від 06.03.2025 №25UA205030002898U0 з розрахунку 6,3 євро/кг, суд відзначає, що посилання на володіння митним органом інформацією щодо іншого (вищого) цінового рівня товарів не являється та не може являтися обґрунтованою правовою підставою для витребування у декларанта додаткових документів.
Суд наголошує, що саме по собі прирівнювання митним органом цін схожих товарів, без урахування особливостей цих товарів, їх обсягів та умов постачання, які можуть бути різними, що, безумовно, може впливати і на вартість (ціну) таких товарів, не може вважатися обґрунтованим, адже формування ціни на товар здійснюється з урахуванням таких чинників, як ринкові ціни, обсяг партії, вартість і якість сировини, використаної на виготовлення товару, тощо.
При цьому, наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару. Не може слугувати підставою для коригування митної вартості також і відсутність у митних органів інформації про вартість операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів.
Положеннями пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України імперативно визначено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
А тому, у рішенні про коригування митної вартості товарів, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення нової митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен навести також пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Разом з тим, в оскаржуваному рішенні відповідач не наводить порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціни яких взяті за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення останнім приписів частини другої статті 55 МК України у частині обґрунтованості прийнятого рішення.
Натомість, у спірному рішенні про коригування митний орган обмежився лише тим, що прирівняв вартість імпортованого позивачем товару (комбайна) до раніше визнаної митницею ціни іншого (подібного) товару, жодним чином не обґрунтувавши своє рішення (з огляду на дати поставок, кількість, асортимент товарів, умови поставок тощо).
Такі висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.08.2018 у справі №804/1755/17, від 25.05.2021 у справі №520/10386/2020 та від 13.01.2022 у справі №520/11061/2020.
За наведеного, спірні картка відмови та рішення про коригування не відповідають ані вимогам законності, ані вимогам обґрунтованості.
Суд зауважує, що наявність у митного органу інформації щодо іншого рівня товарів, заявлених до митного оформлення, є лише підставою для поглибленого вивчення документів, поданих декларантом до митного оформлення. Однак, такі відомості не є самостійною правовою підставою для витребування у декларанта додаткових документів.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у постанові від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, не відповідає вартості товарів, заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом.
Також, Верховний Суд у своїх постановах від 25.02.2020 у справі №260/718/19 та від 27.04.2020 у справі №140/804/19 наголошував на тому, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Враховуючи викладені вище висновки суду та фактичні обставини справи, суд не погоджується також і з діями митного органу щодо витребування додаткових документів у декларанта на підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали б підтвердити чи спростувати. І це при тому, що ціна придбання імпортованого товару була підтверджена позивачем документально.
Суд наголошує на тому, що в частині третій статті 53 МК України передбачено чіткі підстави, за наявності яких у митного органу з`являється право вимагати у декларанта надання додаткових документів, вичерпний перелік яких має бути зазначений у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів в силу приписів пункту 3 частини другої статті 55 цього Кодексу.
На переконання суду, відповідач, всупереч імперативної вимоги закону, не довів, що заявлені позивачем відомості про митну вартість імпортованих ним товарів є неповними та/або недостовірними; не вказав, які з поданих декларантом документів при митному оформленні товарів мають ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за товар; не довів, що виявлені ним розбіжності та неточності у поданих до митного оформлення документах є достатніми підставами для невизнання митної вартості товарів за рівнем, визначеним декларантом.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач не мав передбачених МК України підстав для витребування у позивача додаткових документів на підтвердження митної вартості імпортованих товарів.
Як уже зазначалося вище судом, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції). Кожен наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частини друга-четверта статті 57 МК України).
З даного приводу суд зауважує, що оскаржуване у справі рішення про коригування не містить жодного опису неможливості застосування методів визначення митної вартості товарів почергово, а лише містить загальне формулювання щодо неможливості їх почергового використання, та, як наслідок, висновок про застосування резервного методу визначення митної вартості товарів.
Відтак, враховуючи, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що зазначена вище процедура взагалі проводилась, а також того, що митним органом здійснювався саме послідовний вибір методу визначення митної вартості товару, доводи відповідача щодо правомірності застосування ним другорядного резервного методу визначення митної вартості імпортованого позивачем товару не заслуговують на увагу суду. 
Поряд з цим, за наслідками розгляду справи по суті, судом установлено відсутність підстав для сумнівів у правильності визначеної позивачем митної вартості товару за першим (основним) методом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності/неточності щодо ціни (вартості) товару чи ознаки підробки, та останні містять достатньо відомостей щодо складових митної вартості імпортованого товару.
Отже, відповідачем не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару у МД від 31.03.2025 №25UA204020007273U9, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої ним митної вартості товару, судом не встановлено.
З огляду на усе вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 31.03.2025 №UA204000/2025/000011/2 не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, що свідчить про його протиправність; порушує права та законні інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом скасування цього рішення суб`єкта владних повноважень. 
Відповідно, картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2025/000183, сформована 31.03.2025 на підставі згаданого вище рішення про коригування митної вартості товарів, яке визнане судом протиправним, також є протиправною і підлягає скасуванню судом.
Інші доводи та аргументи сторін не спростовують висновків суду за результатами розгляду справи по суті.
Положеннями частини першої статті 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За приписами частини другої статті 6 КАС України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ).
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Також, згідно з пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
За правилами частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В силу вимог частини другої цієї ж статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Рівненською митницею у процесі судового розгляду справи не доведено існування обставин, які б підтверджували обґрунтовані сумніви митного органу у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості імпортованого товару у МД від 31.03.2025 №25UA204020007273U9, а інших обставин, які б впливали та/або могли вплинути на рівень задекларованої позивачем митної вартості товарів, судом не встановлено. Тому, позов підлягає задоволенню повністю.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України суд враховує, що згідно з частиною першою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень у конкретних спірних правовідносинах, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Судом установлено, що при зверненні до суду із позовною заявою у цій справі позивач сплатив до бюджету судовий збір у сукупному розмірі 6773,00 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи платіжною інструкцією АТ КБ «Приватбанк» від 06.05.2025 №2551 (а.с.25).
При цьому, предметом даного позову є вимоги про визнання протиправними і скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, виданої на його підставі.
Суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою. Рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення лише в сукупності позбавляють позивача права оформити товар за основним методом визначення митної вартості та породжують обов`язок позивача задекларувати товар за визначеною відповідачем митною вартістю товару. Відповідно, скасування зазначених актів митного органу є способом захисту позивачем лише одного права – права оформити товар за заявленою ним митною вартістю, що вказує на те, що це є однією позовною вимогою.
Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 18.02.2020 у справі №320/3053/19.
Таким чином, предметом цього адміністративного позову є одна вимога майнового характеру щодо визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів, яка також охоплює і визнання протиправною та скасування картки відмови, за що, в даному випадку, з урахуванням ціни позову 249663,39 грн, підлягав сплаті судовий збір у розмірі 2995,96 грн (з урахуванням положень підпункту 1 пункту 3 частини другої, частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (далі – Закон №3674-VI), статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 №4059-IX).
Отже, позивачем сплачено судовий збір за подання цього позову у більшому розмірі, ніж установлено законом, а саме на суму 3777,04 грн (6773,00 – 2995,96).
За приписами пункту 1 частини першої статті 7 Закону №3674-VI, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Частиною другою цієї ж статті визначено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми (…).
З огляду на наведене, судовий збір у сумі 3777,04 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України за його клопотанням як надмірно сплачений.
У свою чергу, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 2995,96 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача як суб`єкта владних повноважень в силу приписів частини першої статті 139 КАС України. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріан-Агро» до Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій – задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів від 31.03.2025 №UA204000/2025/000011/2.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови Рівненської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 31.03.2025 №UA204020/2025/000183.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріан-Агро» за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Рівненської митниці судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2995,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 25 березня 2026 року. 
Учасники справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Маріан-Агро" (вул. Чорновола В., буд. 2, Білецька ТГ, с. Плотича, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 47704, ЄДРПОУ/РНОКПП 40843201) 
Відповідач - Рівненська митниця (вул. Соборна, буд. 104, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43958370) 

Суддя       С.А. Борискін