Номер провадження: 22-ц/813/2416/26 
Справа № 520/3572/16-ц
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого Сегеди С.М.,
суддів: Громіка Р.Д.,
Драгомерецького М.М., 
за участю: 
секретаря Козлової В.А.,
заявника ОСОБА_1 ,
представника ОСОБА_2 - адвоката Мартишко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21.10.2025 року, постановлену під головуванням судді Куриленко О.М., про відмову у задоволенні заяви про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення у справі за заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення, 
встановив:

16.10.2025 року ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 звернулися до суду із заявою, в якій просили постановити ухвалу про зобов`язання боржника ОСОБА_2 подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.01.2017 року у справі № 520/3572/16-ц за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - ДАБІ у Одеській області про знесення об`єкта самочинного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування вимог, заявники посилались на те, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 10.01.2017 року позов ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 було задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 знести самочинно збудований будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.01.2025 року ОСОБА_1 було залучено до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_5 .
Постановою Одеського апеляційного суду від 21.10.2019 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.01.2017 року задоволено частково, рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.01.2017 року скасовано. В задоволенні позовних вимог про знесення об`єкта самочинного будівництва, - відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 26.02.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного суду від 21.10.2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Одеського апеляційного суду від 17.04.2023 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_6  залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 січня 2017 року було залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 14.05.2024 року касаційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.01.2017 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17.04.2023 було залишено без змін.
23.07.2024 року старшим державним виконавцем Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шапоренком Д.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа №520/3572/16-ц, виданого 08.07.2024 року Київським районним судом м. Одеси. Надано боржнику строк для виконання рішення суду - 10 робочих днів.
15.10.2024 року старшим державним виконавцем Київського ВВДС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шапоренком Д.В. за невиконання вимог виконавчого документа немайнового характеру на боржника було накладено штраф.
17.02.2025 року старшим державним виконавцем Київського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шапоренком Д.В. за повторне невиконання вимог виконавчого документа немайнового характеру на боржника було накладено штраф.
09.05.2025 року постановою старшого державного виконавця Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зупинено виконавче провадження у зв`язку із відкриттям апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.01.2017 року.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.09.2025 року апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою було закрито, у зв`язку із чим, постановою старшого державного виконавця Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.10.2025 року виконавче провадження знову було поновлено.
Посилаючись на те, що на даний час боржником рішення суду не виконано, вжиті державним виконавцем заходи не призвели до виконання рішення суду, заявники просили про задоволення заяви.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.10.2025 року у задоволенні заяви  ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення, було відмовлено (а.с.14-17).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали суду, ухвалення нового судового рішення, яким зобов`язати боржника ОСОБА_2 подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду від 10.01.2017 року у справі № 520/3572/16-ц (а.с.21-28).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що стягувачем не наведено аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів, як зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення. Крім того, суд зазначив, що оскільки судове рішення виконується органами державної виконавчої служби, стягувач не позбавлений можливості вживати заходи впливу на боржника саме у межах виконавчого провадження, а тому в даному випадку відсутня необхідність судового контролю за виконанням судового рішення.

Проте, у повному обсязі з такими висновками суду погодитись не можна, так як у відповідності до ч. 1 ст. 453-1 ЦПК України суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, за письмовою заявою стягувача може зобов`язати боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення в цивільних справах: що виникають із трудових правовідносин; що виникають із сімейних правовідносин; щодо відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення; щодо відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду; щодо відшкодування моральної шкоди; щодо захисту прав споживачів; щодо захисту честі, гідності та ділової репутації; в інших спорах немайнового характеру.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.01.2017 року, про виконання якого ставиться питання, шляхом зобов`язання боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення в цивільних справах, було зобов`язано ОСОБА_2 знести самочинно збудований будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначені обставини свідчать про те, що у суду не було підстав задовольняти заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про постановлення ухвали суду про зобов`язання боржника ОСОБА_2 подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.01.2017 року у справі № 520/3572/16-ц саме на підставі ч.1 ст. 453-1 ЦПК України.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Крім того, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. 

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не в повній мірі відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства, доводи апеляційної скарги її частково спростовують, оскільки ухвалу прийнято не у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу суду - змінити, в мотивувальній її частині.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.4 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21.10.2025 року про відмову у задоволені заяви про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення - змінити, виклавши мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови.
В решті ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21.10.2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 30.03.2026 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький