Справа № 496/256/26
Провадження № 3/496/391/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2026 року         м. Біляївка
Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли з ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
УСТАНОВИВ:
07.12.2025 року інспектором ВРПП Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 533860 і ставиться їй в вину те, що вона 07.12.2025 року о 02 год 17 хв. в с. Маяки по вул. Преображенській, 30 Одеського району Одеської області керувала автомобілем Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився у медичному закладі КНП «ББЛ» за адресою: м. Біляївка, вул. Харківська, буд. 32, під запис нагрудної бодікамери NC221424, результат – 0,74 проміле, чим порушила вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, а від її захисника – адвоката Полубок Н.А. до суду надійшло клопотання, в якому вона просить провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Клопотання обґрунтовано тим, що після зупинки працівниками поліції щодо ОСОБА_1 було застосовано фізичне насилля, поліцейські заломили жінці руки та надягли на неї кайдани, хоча вона ніякого опору не чинила, що вбачається із відеозапису, наявного в матеріалах справи. Як пояснила сама ОСОБА_1 , вона лише наполягала на проходженні освідчення саме в лікарні та з відібранням крові чи сечі, та проведенні лабораторного дослідження. Працівники поліції взагалі спочатку чинили на неї тиск, щоб вона відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що працівники закладу охорони здоров`я мали намір отримати у ОСОБА_1 зразки біологічного середовища, тоді як ОСОБА_1 просила взяти у неї кров або сечу для проведення лабораторного дослідження, оскільки заради цього і їхала з с. Маяки до м. Біляївки, однак в цьому їй було відмовлено та повідомлено, що в лікарні такі дослідження не проводяться. З відеозапису також вбачається, що працівники поліції, в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не запропонували ОСОБА_1 здати на аналіз інші біологічні матеріали, окрім сечі, зокрема, слину, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, кров. Як встановлено п. 17 названої Інструкції усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма». Натомість, із висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.12.2025 року щодо ОСОБА_1 лабораторні дослідження взагалі не проводились, у п. 10 висновку огляду зазначено «Алкотест № 02461 - 074%», також відсутня мокра печатка лікаря медичного закладу. Разом з тим, висновок повинен містити чітку відповідь на питання про стан особи. Просто цифри з приладу (алкотестера) не замінюють медичний вердикт. Лікар зобов`язаний на підставі цих цифр та клінічних ознак написати: «Перебуває у стані алкогольного сп`яніння». Якщо у Висновку не вказано, що ви перебуваєте у стані сп`яніння, такий документ вважається незавершеним і не може бути належним доказом у суді за статтею 130 КУпАП. Відтак, долучений до матеріалів справи оригінал висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння відносно ОСОБА_1 від 07.12.2025 року, не відповідає затвердженому зразку, зазначеному в додатку 4 до Інструкції, оскільки не містить чіткого висновку про сп`яніння та печатки лікаря, який проводив огляд, що тягне за собою його недійсність. Окрім того, з відповіді КНП «Біляївська багатопрофільна лікарня» БМР від 06.03.2026 року за № 209 на адвокатський запит вбачається, що черговий лікар лікар-хірург приймального відділення ОСОБА_2 , який проводив медичний огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно чинного законодавства не проходив, що також дає підстави вважати висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння від 07.12.2025 року недійсним. Таким чином, в матеріалах справи відсутні достовірні та допустимі докази вчинення правопорушення ОСОБА_1 , оскільки не був дотриманий встановлений порядок проведення огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, надані докази, вважаю, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного. 
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Тобто законною підставою для накладення на конкретну особу адміністративного стягнення є достатні дані про вчинення цією особою правопорушення, за яке і накладається дане стягнення.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Із суті адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , вбачається, що вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з п. 2.9а Правил дорожнього руху, порушення якого ставиться в вину ОСОБА_1 , водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі – Порядок № 1103).
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Пунктами 2, 3, 6, 7 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено наступне.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Крім того, як встановлено пунктами 2, 3, 6-8 Порядку № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність);
лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що спочатку поліцейським водію має бути запропоновати пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, а у разі відмови водія від проходження такого огляду або незгоди із його результатами – у закладі охорони здоров`я. 
Водночас на відеозаписі, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення, який оглянуто в судовому засіданні, взагалі не зафіксовано проведення працівниками поліції огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також відмова останньої від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. 
Так, згаданий відеозапис складається із п`яти частин, три з яких не мають звуку та на яких зафіксовано момент зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та її спілкування з поліцейськими. Далі відеозапис переривається і ОСОБА_1 вже знаходиться в кайданках і продовжує спілкуватись з поліцейськими. Установити, про що саме спілкувались поліцейські з ОСОБА_1 та чому до неї було застосовано превентивні заходи суд позбавлений можливості, тому що відеозаписи, в порушення п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026 (далі - Інструкція № 1026) не є безперервними та не містять звуку.
На четвертому відеозаписі зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі за допомогою приладу «Драгер», а на п`ятому – роз`яснення поліцейським про те, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, наслідки його складення та її пояснення з цього приводу. 
Відтак, із досліджених відеозаписів судом встановлено, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. Як зазначила захисник у клопотанні, працівники поліції чинили на ОСОБА_1 тиск, щоб вона взагалі відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння, та застосовували до неї фізичне насилля. При цьому ОСОБА_1 просила, щоб їй провели лабораторні дослідження, натомість їй заломили руки та наділи кайданки.
Зважаючи на те, що на наявних в матеріалах справи відеозаписах з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора не зафіксовано всіх подій, які відбувались 07.12.2025 року за участю ОСОБА_1 , відеозаписи з відеореєстратора взагалі не містять звуку, суд позбавлений можливості виключити сумнів щодо існування обставин, на які вказує захисник, а тому їх слід тлумачити на її користь.
На підставі наведеного, суд вважає, що в даному випадку порушено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки поліцейські мали спочатку запропонувати водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, і лише у випадку відмови водія від такого огляду або незгодою з його результатами – пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. 
Частиною 5 ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. 
Суд також вважає за необхідне зауважити, що п. п. 14, 15 розділу 3 Інструкції № 1452/735 визначено, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма» (п. 17).
Дослідивши наявні матеріали справи, встановлено, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений відносно ОСОБА_4 , фактично не містить висновку про те, що остання перебувала в стані алкогольного сп`яніння, натомість зазначено «Алкотест № 02461 – 0,74 проміле» (п. 10), та печатки лікаря, який проводив огляд.
Відповідно до п. 2 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно із законодавством. Тематичне вдосконалення обов`язково включає в себе опрацювання методики відбору зразків, їх консервування, маркування, упаковки, зберігання та транспортування до лабораторії, а також документальне оформлення всіх цих процедур. 
Згідно з відповіддю КНП «Біляївська багатопрофільна лікарня» БМР від 06.03.2026 року № 209 на адвокатський запит лікар-хірург приймального відділення – ОСОБА_2 , який проводив медичний огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, тематичне удосконалення за відповідною програмою не проходив.
Відповідно до п. 21 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Таким чином, судом встановлено, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відносно ОСОБА_4 складений з порушенням вимог Інструкції, а тому суд визнає його недійсним.
Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні достовірні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, оскільки не був дотриманий встановлений порядок проведення огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння відносно ОСОБА_1 є недійсним.
Згідно з ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу статті 255 КУпАП, уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема, за статтею 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП, мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі № 1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутності складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, враховуючи вищенаведені встановлені судом обставини справи, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, які б в своїй сукупності «поза розумним сумнівом» доводили наявність в діях ОСОБА_1 інкримінованого їй складу адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування в даному випадку положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП та закриття провадження по справі.
Керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 247, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП – закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра

Строк пред`явлення постанови до виконання
згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили
"___" ____________ 2026 року