РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця

19 лютого 2026 р.  Справа № 120/17292/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю відмови Військової частини НОМЕР_1 у проведенні позивачу з 26.02.2022 по 13.04.2023 перерахунку грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», станом на 01.01.2022 Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Крім того, на переконання сторони позивача, Військовою частиною НОМЕР_1 допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди за період з 26.02.2022 по 13.04.2023 включно, в розмірі до 70 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.
Ухвалою від 29.12.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначив, що порядок та розмір нарахування грошового забезпечення військовослужбовцям передбачений постановою КМ України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Пунктом 4 постанови КМ України №704 (до 24.02.2018) було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Разом із тим, постановою КМ України №103, що набрала законної сили 24.02.2018, в пункт 4 постанови КМ України №704 внесено зміни та викладено його в наступній редакції: Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Посилаючись на наведені вище обставини, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні даного адміністративного позову.
Також, у відзиві представник відповідача повідомив про те, що ОСОБА_1 в журналі бойових дій не зазначався, та до безпосередньої участі у бойових діях (бойових завдань) не залучався, у зв`язку з чим військова частина НОМЕР_1 не є боржником по відношенню до колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 з виплати йому додаткової грошової винагороди та наголошує, що додаткова грошова винагорода, що передбачена Постановою №168, заявнику нараховувалась і виплачувалась за виконання спеціальних завдань, згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання спеціальних завдань в відповідності до передбаченої законом можливості нарахування та виплати відвідної додаткової грошової винагороди.
Починаючи з березня 2022 року по квітень 2023 року ОСОБА_1 було нараховано та виплачено 338571,43 грн. додаткової винагороди.
14.01.2026 представником позивача до суду подано відповідь на відзив, в якій останній повідомив, що разом з позивачем в 1 групі охорони та патрульно-постової служби 1 взводу охорони та патрульно-постової служби 2 роти Військової служби правопорядку 1 спеціального відділу Військової служби право рядку ІНФОРМАЦІЯ_1 (по АДРЕСА_1 ) в період часу з 26.02.2022 по 10.08.2022 у відповідача проходив військову службу його побратим позивача - ОСОБА_2 , вказаний факт підтверджується записами на сторінці 17 у його військовому квитку серії НОМЕР_2 , що він в період часу з 20.10.2020 по 30.05.2024 проходив військову строкову службу у військовій частині НОМЕР_1 , та відповідно до довідки Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» від 13.01.2026 за №TEEHT0MPB2R552G0 ОСОБА_2 отримував додаткову винагороду в сумі 380564,52 грн за забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в місті Києві у період здійснення зазначених заходів в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах в період часу з 26.02.2022 по 10.08.2022. Отже, враховуючи викладене, представник позивача вважає, що є всі підстави для висновку, що відповідач в період часу з 26.02.2022 по 10.08.2022 не нарахував та не виплатив позивачу належну йому додаткову грошову винагороду відповідно до абз. 1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.202 за № 168.
Ухвалою від 04.02.2026 витребувано в Генерального штабу Збройних Сил України документально підтверджену інформацію (витяги з наказів, бойових розпоряджень, журналів бойових дій) про те, чи приймала участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період часу з 26.02.2022 по 10.08.2022 військова частина НОМЕР_1 , і чи приймав участь у вказаних заходах безпосередньо військовослужбовець вказаної військової частини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також вказаною ухвалою витребувано в Військової частини НОМЕР_1 :
- документально підтверджену інформацію (витяги з наказів, бойових розпоряджень, журналів бойових дій) про те, чи приймала участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період часу з 26.02.2022 по 10.08.2022 військова частина НОМЕР_1 , і чи приймав участь у вказаних заходах безпосередньо військовослужбовець вказаної військової частини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; документально підтверджену інформацію про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.05.2025, в якій останній просив перерахувати та виплатити йому додаткову винагороду за період з 26.02.2022 по 08.08.__ за виконання бойових/спеціальних завдань в зоні ведення бойових дій.
- документально підтверджену інформацію про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.05.2025, в якій останній просив перерахувати та виплатити йому додаткову винагороду за період з 26.02.2022 по 08.08.__ за виконання бойових/спеціальних завдань в зоні ведення бойових дій.
16.02.2026 від Військової частини НОМЕР_1 отримано заяву про виконання ухвали суду, в якій представник позивача повідомив наступне.
Відповідно до пункту 1 бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 07.03.2022 № 432 з 08.00 08.03.2022 1 спеціальний відділ ВСП переданий за територіальним принципом в підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_3 . В подальшому, відповідно до оперативної дерективи Головнокомандуючого Збройних Сил України від 04.04.2022 № 1758, 1 спеціальний відділ ВСП передано в оперативне підпорядкування командувачу угруповування сил і засобів оборони АДРЕСА_1 .
Зазначене вище підтверджується листом Начальника штабу - заступника командувача угруповування сил і засобів оборони м. Києва. В період з 26.02.2022 по 10.08.2022 до військової частини НОМЕР_1 не надходили бойові накази, бойові розпорядження від зазначених вище органів військового управління.
Також повідомлено суд проте, що ОСОБА_1 у журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 не зазначений. 
Додатоково повідомлено, що з 15.04.2025 по 21.05.2025 у військовій частині НОМЕР_1 було проведено позаплановий внутрішній аудит, за результатами якого встановлено що бойові завдання можуть виконувати лише військові формування а військова частина НОМЕР_1 , як складова ВСП є правоохоронним формуванням, завдання, які виконувалися особовим складом військової частини НОМЕР_1 відносилися до повноважень ВСП.
Щодо інформації про результати розгляду заяви ОСОБА_1 . 19.05.2025 за вх. № 2272 на адресу військової частини надійшла заява ОСОБА_1 про перерахунок додаткової винагороди. 10.06.2025 за вих. № 830/2092 ОСОБА_1 була направлена відповідь на заяву, але 01.07.2025 лист з відповіддю повернувся до військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з закінченням терміну зберігання.
Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що позивач в період з 26.02.2022 по 13.04.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №111 від 13.04.2023 позивача, окрім іншого, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 13.04.2023.
Втім, вважаючи, що відповідачем протиправно не враховано розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2022, 01.01.2023 при обчисленні грошового забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення) з 26.02.2022 по 13.04.2023, а також протиправно не ненараховано та невиплачено додаткову грошову винагороду за період з 26.02.2022 по 13.04.2023 включно, в розмірі до 70 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог в частині дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку грошового забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення) позивача з 26.02.2022 по 13.04.2023 з врахуванням розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2022, 01.01.2023, суд виходив із наступного.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон від 20.12.1991 № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Так, 30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 704, якою, зокрема, затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1, а також схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
Пунктом 4 Постанови №704 (в редакції чинній до 24.02.2018) було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Однак, Постановою № 103 (яка набрала чинності 24.02.2018) до Постанови № 704 внесено зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 викладено у новій редакції:
"4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".
Разом із тим, слід врахувати, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі №826/6453/18, визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови КМ України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", яким, зокрема, в пункт 4 постанови КМ України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" були внесені зміни.
Таким чином, відповідно до редакції п. 4 постанови № 704, яка діяла до внесення змін, та вимог пункту 1 Приміток Додатку 1 та пункту Примітки Додатку 14 до Постанови № 704 розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29.01.2020 мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.
Із наведеного вище слідує, що саме з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін.
А тому, з 29.01.2020 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.
Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачу починаючи з 29.01.2020 в заниженому розмірі грошового забезпечення та інших одноразових видів грошового забезпечення без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року, є протиправними.
З огляду на вище викладені обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити позивачу перерахунок його грошового забезпечення з 26.02.2022 по 13.04.2023, а також виплачених в цей період грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, із врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2022, 01.01.2023, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам в частині пов`язаній із діями відповідача щодо не встановлення та не виплату позивачу щомісячної додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168, за період з 26.02.2022 по 13.04.2023, то суд зазначає наступне.
24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/202 введено в Україні воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває на час розгляду справи в суді.
Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Статтею 65 Конституції України визначено, що громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України" військова служба правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) - спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, призначене для забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, у військових навчальних закладах, установах та організаціях (далі - військові частини), військових містечках, на вулицях і в громадських місцях; для запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у Збройних Силах України, їх припинення; для захисту життя, здоров`я, прав і законних інтересів військовослужбовців, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів, працівників Збройних Сил України, а також для захисту майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних посягань, а так само для участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам на військових об`єктах.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі по тексту Постанова № 168).
Відповідно до п. 1 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Правовий механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам чітко регламентує Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197 (далі по тексту - Порядок № 260).
Відповідно до п. 2 розділу І "Загальні Положення" Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Відповідно до п. 8 Розділу І "Загальні положення" Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).
Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).
Відповідно до п. 17 Розділу І "Загальні положення" Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою № 248/1298 від 25.03.2022.
Пунктом 2 вказаного рішення визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах: 100 000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Пунктом 3 передбачено, що про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.
В подальшому, 23.06.2022 Міністром оборони України з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 прийнято рішення № 912/з/29 (далі по тексту - Рішення № 912/з/29).
Так згідно пункту 1 Рішення № 912/з/29 під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах у період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи ) слід розуміти виконання військовослужбовцем бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил Оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій.
За приписами пункту 2 Рішення № 912/з/29 на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах 100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах).
Відповідно до абзаців 3,4 п. 3 Рішення № 912/з/29 документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Відповідно до пункту 4 Рішення № 912/з/29 керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних групи, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою №1 до цього доручення.
У підставах про видання таких довідок (додаток № 1 або додаток № 2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та 5 пункту 3 цього доручення.
За приписами пункту 5 Рішення № 912/з/29 виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень здійснювати на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі військові частини) - особовому складу військової частини. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 3 до цього доручення).
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 Рішення № 912/з/29).
Отже, виходячи з вищевикладеного редакція Постанови КМУ №168 (в редакції чинній в 2022 році) передбачала, що виплата додаткової винагороди у розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць здійснюється військовослужбовцям Збройних Сил України без визначення жодних умов для її отримання. Натомість, винагороду у збільшеному розмірі до 100 000 гривень, отримували ті, військовослужбовці, які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивачу за період з березня 2022 року по лютий 2023 року додаткова винагорода була виплачена у розмірі 30000 грн (в березні 2022 року в сумі 27407,84, в квітні 2022 року в сумі 5806,45 грн), що в підсумку становить 338571,43 грн та підтверджується Довідкою про доходи від 04.06.2025 за №38, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 . 
В обґрунтування наявності в позивача права, а в відповідача обов`язку щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 передбаченої Постановою КМУ №168 додаткової винагороду у збільшеному розмірі до 100 000 гривень, представник позивача покликається виключно на те, що у спірний період місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 було місто Київ, вся територія якого, відповідно до п. 2.10. Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що затрверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 за № 309 без змін та доповнень, станом на 22.12.2022 в період часу з 24.02.2022 по 10.08.2022 відносилась до такої, на якій велись бойові дії.
Втім, суд такі аргументи представника позивача оцінює критично, адже військова частина НОМЕР_1 , як складова Військової службу правопорядку, є правоохоронним органом, який згідно ст. 1 Закону України "Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України" є спеціальним правоохоронним формуванням у складі Збройних Сил України, призначеним для забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, у військових навчальних закладах, установах та організаціях (далі - військові частини), військових містечках, на вулицях і в громадських місцях; для запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у Збройних Силах України, їх припинення; для захисту життя, здоров`я, прав і законних інтересів військовослужбовців, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів, працівників Збройних Сил України, а також для захисту майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних посягань, а так само для участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам на військових об`єктах.
Таким чином, саме по собі перебування військової частини в період з 24.02.2022 по 10.08.2022 на території м. Києва не є безумовною підставою для формування висновку про те, що всі військовослужбовці, які на той час перебували в складі відповідного військового формування брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, та, відповідно, набували право на отримання додаткової винагороди в збільшеному до 100 000 гривень розмірі в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. 
Суд враховує. що стороною позивача до матеріалів справи не додано жодного доказу, який би підтверджував прийняття ОСОБА_1 безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. 
Також, на виконання ухвали суду від 04.02.2026, представник відповідача повідомив, що в Військовій частині НОМЕР_1 також відсутня документація, яка б засвідчувала прийняття позивачем безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
В контексті наведеного суд також враховує, що за наведеними в позовній заяві твердженнями представника позивача його довіритель виконував бойові завдання в період з 26.02.2022 по 13.04.2023.
Разом з цим, у відповіді на відзив представник позивача самостійно зазначив, що м. Київ відносилось до території на якій велись бойові дії лише з 24.02.2022 по 10.08.2022, що в частині періоду з 11.08.2022 по 13.04.2023 не узгоджується із його твердженнями наведеними у позовній заяві.
Щодо посилань сторони позивача, як на додатковий доказ в підтвердження права його довірителя на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі, отримання побратимом позивача, який разом із ним проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та отримав додаткову грошову винагороду в розмірі 380564,52 грн, то суд такі оцінює критично, адже відповідний розмір отриманої винагороди узгоджується із розміром, яку отримав ОСОБА_1 в період з березня 2022 року по квітень 2023 року, а саме в розмірі 338571,43 грн, про що свідчить зміст Довідки про доходи позивача від 04.06.2025 №38.
Аналізуючи зміст відповідної довідки суд враховує, що відмінність розміру додаткової винагороди яку отримав позивач, від розміру виплаченої винагороди його побратиму ймовірно пов`язана із тим, що в березні та квітні 2022 року ОСОБА_1 отримав не 30000,00 грн винагороди, а в меншому розмірі, також в березні 2023 року взагалі її не отримував. Проте, в межах даної справи обставини нарахування додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн не є спірними, а відтак суд таким оцінку не надає. 
Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що Військова частина НОМЕР_1 не порушувала вимоги чинного законодавства і чітко дотримувалась положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 та Окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 року "Щодо врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168".
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення) з 26.02.2022 по 13.04.2023, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок її грошового забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення) з 26.02.2022 по 13.04.2023, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти, та провести виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна