Головуючий І інстанції: А.О. Чеснокова

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 р. 	Справа № 1640/3406/18	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Мінаєвої К.В. , Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2025, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 1640/3406/18
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області   
про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в якому просить:
- визнати протиправним рішення відповідача № 98 від 27 серпня 2018 року про відмову позивачу в поновленні виплати пенсії за віком;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та поновити виплату пенсії за віком позивачу з 07 жовтня 2009 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених чинним пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру, дитині війни, здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України з 01 жовтня 2017 року.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 98 від 27 серпня 2018 року про відмову ОСОБА_1 в поновленні виплати пенсії за віком.
Зобов`язано Кременчуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок розміру та поновити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 17 серпня 2018 року.
Рішення суду набрало законної сили 20 грудня 2018 року, а 18 березня 2019 року судом видано виконавчі листи № 1640/3406/18.
Ухвалою від 16 жовтня 2019 року у справі № 1640/3406/18 допущено заміну боржника у виконавчому провадженні № 58898336 - Кременчуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області (код ЄДРПОУ 40367050) його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області (код ЄДРПОУ 13967927).
11 липня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання рішення суду у справі № 1640/3406/18, мотивована неналежним його виконанням відповідачем.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 1640/3406/18 задоволено та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до 25.07.2025 подати звіт про виконання судового рішення у справі № 1640/3406/18 у відповідності до вимог статті 382-2 Кодексу адміністративного судочинства України.
07.08.2025 до суду надійшов звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання судового рішення у справі № 1640/3406/18 разом з доказами.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 07.08.2025 про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 в адміністративній справі №1640/3406/18.
Не погодившись з ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на безпідставність, необґрунтованість та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі № 1640/3406/18 та відмовити у прийнятті звіту від 04.08.2025; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати у десятиденний строк звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2018.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, заявник указує, що виплата пенсії у розмірі 107 гривень на місяць особі з 43 роками страхового стажу не може розглядатися як виконання судового рішення, яким відповідача було зобов`язано здійснити перерахунок та поновити виплату пенсії. Фактично суд першої інстанції визнав належним виконанням судового рішення формальне нарахування символічної суми, яка за своїм розміром очевидно не відповідає ні вимогам законодавства, ні змісту самого судового рішення. Таким чином, суд першої інстанції, фактично визнавши виплату 107 гривень на місяць особі з 43 роками страхового стажу належним виконанням судового рішення про перерахунок та поновлення виплати пенсії, дійшов висновку, який суперечить як змісту самого судового рішення, так і очевидним фактичним обставинам справи.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.
На підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Судом установлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 98 від 27 серпня 2018 року про відмову ОСОБА_1 в поновленні виплати пенсії за віком. Зобов`язано Кременчуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок розміру та поновити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 17 серпня 2018 року.
В обґрунтування поданого звіту відповідач зазначає, що відповідачем на виконання судового рішення у справі № 1640/3406/18 проведено поновлення ОСОБА_1 та виплату пенсії за віком з 17.08.2018. Пенсійні кошти за період з 17.08.2018 по 30.04.2019 разом з пенсією за поточний місяць в загальній сумі 907,77 грн перераховані на банківський рахунок пенсіонера, відкритий у відділенні АТ КБ "Приватбанк", у квітні 2019 року. Додатково зазначено, що 09.12.2019 ОСОБА_1 призупинено виплату у зв`язку із закінченням терміну дії паспорта громадянина України для виїзду за кордон.
Позивач, уважаючи, що наявний беззаперечний факт того, що рішення за цією адміністративною справою суб`єктом владних повноважень не виконується, звернувся до суду із заявою у порядку ст. 382 КАС України.
Постановляючи оскаржувану ухвалу від 14.08.2025 про прийняття звіту про виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач здійснив всі залежні від нього дії для виконання рішення суду від 30.10.2018 у справі № 1640/3406/18 та надав відповідні докази, що вважаються достатньою підставою для визнання рішення виконаним в межах повноважень ГУПФУ в Полтавській області.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Згідно зі статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі “Шмалько проти України”, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі “Валерій Фуклєв проти України” від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі “Шмалько проти України” від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі “Юрій Миколайович Іванов проти України” від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі “Apostol v. Georgia” від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).
На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Також Конституційний Суд України у рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться у статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
19.12.2024 набрав чинності Закон України від 21.11.2024 за №4094-IX “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень” (далі також - Закон №4094-ІХ), яким статтю 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено у новій редакції та доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення (ч. 3 ст. 382-3 КАС України).
Зі змісту наданого до суду звіту про виконання судового рішення встановлено, що після проведеного перерахунку на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 по справі №1640/3406/18 розмір пенсії ОСОБА_1 з 17.08.2018 по 07.12.2019 склав 907 грн 77 коп (т. 2 а.с. 110-112). 
Відповідно до протоколу про призначення пенсії наданого відповідачем разом зі звітом про виконання рішення по справі 1640/3406/18, розмір пенсії з надбавками з 17.08.2018 по 07.12.2019 склав 107 грн 00 коп (т. 2 а.с. 120).
Як зазначає представник позивача у заяві про встановлення судового контролю, відповідач на виконання рішення від 30.10.2018 року здійснив перерахунок пенсії позивача в протиправному ручному режимі “Макетна обробка”, протиправно зменшив розмір пенсії позивача до 107,00 грн в твердому розмірі, в розмірі що менше мінімальної пенсії, в розмірі не на момент виплати, без здійснення осучаснення пенсії, індексації, підвищень та надбавок відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону 1058-IV та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році".
Представник позивача наголошує, що відповідач мав застосовувати законодавство, чинне на момент прийняття рішення та здійснення виплати пенсії, а саме на 17.06.2024 року. До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 23 липня 2024 року у справі № 280/3308/23, яка підтверджує, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний застосовувати виключно те законодавче регулювання, яке є чинним на момент прийняття та виконання адміністративного акта таким суб`єктом.
Приймаючи звіт відповідача суд першої інстанції зазначив лише те, що наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що станом на 07.08.2025 рішення суду виконане Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо поновлення пенсії за віком з 17.08.2018.
Жодних інших обставин, зокрема, протоколу перерахунку пенсії та доводів позивача про те, що відповідач протиправно залишив пенсію в твердому розмірі, а саме у розмірі 107 грн, не здійснив перерахунок пенсії в розмірі станом на день його здійснення, судом не досліджено та не надано оцінку.
Без дослідження зазначених вище доводів та обставин, прийняття судом першої інстанції звіту є передчасним, оскільки вказані обставини є суттєвими та підлягають з`ясуванню судом.
Колегія суддів зауважує, що основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, спростовують висновки суду першої інстанції та колегією суддів приймаються до уваги.
При цьому, колегія суддів наголошує, що вимоги апеляційної скарги про ухвалення рішення про відмову у прийнятті звіту відповідача та зобов`язання відповідача подати у десятиденний строк звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 колегія суддів уважає такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки вирішення таких вимог у розумінні статті 382 КАС України віднесено до компетенції суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, яким у даному випадку є Полтавський окружний адміністративний суд.
Відповідно до статті 320 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
З огляду на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, колегія суддів уважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених у цій постанові.
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 по справі № 1640/3406/18 - скасувати.
Справу за № 1640/3406/18 направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 04.08.2025. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	К.В. Мінаєва   І.М. Ральченко