Справа № 314/5166/25
Провадження № 2/314/583/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
13.04.2026  м.Вільнянськ 
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі
головуючого судді Швець О.В.
секретар судового засідання Павлівська І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/5166/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула Артем Михайлович про зняття арешту,
за участі представника позивача, адвоката Федосєєва К.Є.,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій сторін.
Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Федосєєва К.Є. звернувся до суду із позовом про зняття арешту з майна.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.09.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу транспортного засобу «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 . З 19.09.2025 і по теперішній час автомобіль перебуває у позивача за місцем його фактичного проживання. Позивач є військовослужбовцем. Внаслідок відсутності талонів у Сервісному центрі МВС сторони не здійснили перереєстрацію транспортного засобу в цей день, тому 19.09.2025 сторони договору звернулись до приватного нотаріуса, де ОСОБА_2 було надано довіреність дочці позивача - ОСОБА_3 на право відчуження транспортного засобу. 
Позивач, у зв`язку із проходженням військової служби, зміг прибути до Сервісного центру МВС лише 22.10.2025, де йому було відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки постановою приватного виконавця Котули А.М. від 18.10.2025 в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_3 було накладено арешт на вказаний транспортний засіб. 
Представник позивача зазначає, що вказаний арешт було накладено після продажу автомобіля. З метою уникнення можливих правових проблем у зв`язку із дефектами договору купівлі-продажу, адвокатом Фєдосєєвим К.Є. було подано адвокатський запит до Приватного виконавця Котули А.М. з вимогою зняти арешт із майна. Проте, 03.11.2025 Приватним виконавцем надано відповідь, що на даний час відсутні підстави для зняття арешту з рухомого майна.
У зв`язку з вищевикладеним позивач просить зняти арешт з автомобіля «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску: 2004, номер кузова (шасі, рами): НОМЕР_2 , накладений Приватним виконавцем Котулою Артемом Михайловичем постановою від 18.10.2025 в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3
Рух справи в суді.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2025 для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Швець О.В.
Ухвалою суду від 17.11.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула Артем Михайлович про зняття арешту прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження.
На адресу суду 17.12.2025 (вх № 21442/25-Вх) від Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули А.М. надійшли пояснення, де останній вказує, що на виконанні приватного виконавця перебуває виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №314/3658/15-ц виданого Вільнянським районним судом Запорізької області 22 квітня 2025 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 38 270,79 доларів США. 06.10.2025 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3.
Приватний виконавець зазначає, що згідно з інформації викладеної у позовній заяві та додатків до неї, вбачається, що договір купівлі-продажу було укладено 19.09.2025 року, однак за незрозумілих обставин, право власності не було зареєстровано позивачем у встановленому законом порядку. Та за дивним збігом обставин, позивач звернувся до ТСЦ 22.10.2025 року, тобто вже після відкриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_2 та накладення арешту на її майно, та більше ніж через місяць після укладення договору купівлі-продажу. Рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 було ухвалено ще 26.10.2021 року та боржник добре знала про його існування, натомість на протязі всього часу не вчиняла жодних дій щодо його виконання та сплати відповідної заборгованості. За таких обставин, останній вважає, що при укладені даного правочину ОСОБА_2 діяла не добросовісно, на момент укладення договору купівлі-продажу у ОСОБА_2 існувала заборгованість встановлена судовим рішенням яке набрало чинності та вказаний правочин було укладено з метою уникнення виконання зобов`язань перед кредитором шляхом виведення активів боржника. Вказані обставини, в сукупності, дають підстави вважати, що договір купівлі-продажу транспортного засобу від 19.09.2025 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 має ознаки фраудаторного правочину. У разі задоволення позовних вимог ОСОБА_4 , це призведе до порушення прав стягувача АТ КБ «Приватбанк» у виконавчому провадженні про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та позбавить можливості задоволення вимог стягувача шляхом звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_2 , а саме автомобіль марки RENAULT MEGANE Номер кузова: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .
На адресу суду 17.12.2025 (вх №21457/25-Вх) від представника позивача, адвоката Федосєєва К.Є. надійшло клопотання про розгляд справи без участі та перехід до розгляду справи по суті.
Ухвалою суду від 17.12.2025 закрито підготовче провадження у цивільній справі № 314/5166/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула Артем Михайлович про зняття арешту, та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Позиція сторін по справі.
Представник позивача у судовому засідання позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Третя особа, Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула А.М., в судове засідання не з`явився, 17.12.2025 надав суду пояснення, у яких просив розгляд справи проводити без його участі.
Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).
Судом встановлено, що 19.09.2025 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску: 2004, номер кузова (шасі, рами): НОМЕР_2 .
В подальшому, як зазначив у своїй позовній заяві представник позивача, з`ясувалося, що 06.10.2025 Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котулою А.М. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3. Звернення до вищевказаного приватного виконавця з проханням зняти арешт не дало результату, тому здійснення позивачем права власності обмежено.
Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.
Відповідно до ч.5 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Згідно ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажу транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Закону України «Про дорожній рух» та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07 вересня 1998 року №1388 (далі по тексту - Порядок), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Системний аналіз положень статей 15, 392 ЦК України дає підстави дійти висновку, що підставою позову про визнання права власності є такі обставини: особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Позивач має довести, зокрема, володіння спірним майном.
Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації (частина четверта статті 334 ЦК України).
Відповідно до ст.665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.
Якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред`явити продавцеві вимоги відповідно до статті 620 цього Кодексу.
Відповідно до ст.662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Згідно із статтею 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Статтею 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.
Відповідно до статті 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.
Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.
Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.
Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.
Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.
Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388.
Відповідно до пункту 1 Порядку встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.
Цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень (пункт 2 Порядку).
Відповідно до пункту 7 Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).
Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.
В пункті 8 Порядку наведено перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, якими є: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою (за її наявності); договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою та скріплені печаткою (за її наявності), у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.
Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.
Таким чином, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі - продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).
З аналізу наведених норм права вбачається, що договір купівлі-продажу транспортного засобу є укладеним лише з моменту його державної реєстрації.
Позивач вважає себе власником транспортного засобу на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 19 вересня 2025 року, але у встановленому законом порядку позивач не зареєстрував право власності на автомобіль. Оскільки момент вчинення вищезазначеного правочину відповідно до статті 210 ЦК України пов`язується із державною реєстрацією, тому він не є укладеним і не створює прав і обов`язків для сторін, а тому відсутні підстави вважати, що позивач набув право власності на автомобіль у встановленому законом порядку.
Відповідно до п.41 Порядку забороняється перереєстрація на нового власника та зняття з обліку транспортних засобів, які перебувають в розшуку або щодо яких у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів є відомості про накладення арешту або заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію на підставі судового рішення чи постанови державного або приватного виконавця.
Перереєстрація на нового власника транспортного засобу, щодо якого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є відомості про обмеження відчуження, здійснюється за наявності письмової згоди обтяжувача (заставодержателя), крім випадків переходу права власності на транспортний засіб у порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки в спільному майні.
Забороняється перереєстрація на нового власника транспортних засобів, що: зареєстровані за неповнолітніми особами відповідно до вимог пункту 23 цього Порядку, без письмової нотаріально засвідченої згоди батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозволу органу опіки та піклування; одержані через органи соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, без письмового розпорядження зазначених органів; придбані у розстрочку без надання відповідних документів про остаточний розрахунок (крім випадків переходу права власності на транспортний засіб у порядку спадкування, правонаступництва).
Забороняється перереєстрація на нового власника переданих безоплатно транспортних засобів, які зареєстровані відповідно до вимог пункту 11 цього Порядку без сплати мита та інших податків і зборів (обов`язкових платежів), передбачених законодавством під час імпорту автомобілів, без подання документів про внесення зазначених платежів. Не вважається відчуженням передача транспортного засобу іншому структурному підрозділу (територіальному органу) в межах одного органу державної влади.
Позовних вимог про визнання за позивачем права власності на спірний транспортний засіб, позивачем не заявлено та не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів накладення арешту на все рухоме майно власника транспортного засобу, зокрема належним чином засвідченої копії відповідної постанови та витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Враховуючи те, що позивач не набув права власності на транспортний засіб, а тому не є особою яка має право пред`являти вимоги про зняття арешту з майна яке йому не належить, а тому у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 265, 279 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула Артем Михайлович про зняття арешту - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Дата складення повного судового рішення - 13.04.2026.
Суддя Ольга Валеріївна Швець

13.04.2026