ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 року м.Дніпро Справа № 905/123/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),
суддів: Чус О.В., Кучеренко О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Курахівська ЦЗФ” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2025 у справі №905/123/25 (суддя Дичко В.О.)
За позовом Акціонерного товариства “Українська залізниця” (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, код ЄДРПОУ 40075815)
до Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Курахівська ЦЗФ” (51500 Дніпропетровська область, Павлоградський район, м. Тернівка, вул. Героїв України, буд. 33, код ЄДРПОУ 33959754)
про стягнення 198 885 гривень

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:
Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:
Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» про стягнення штрафу в сумі 198 885 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при контрольному зважуванні вагона № 53125589 на станції Чаплине Придніпровської залізниці було виявлено неправильне зазначення вантажовідправником — ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» — маси вантажу у залізничній накладній № 49546807. Зокрема, в накладній зазначено масу вантажу 69 000 кг, тоді як фактично виявлено 70 700 кг, що на 1 700 кг більше зазначеного в накладній та перевищує вантажопідйомність вагона. За вказаний факт складено комерційний акт № 454201/17 від 10.07.2024. На підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України позивач нарахував штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення вантажу у сумі 198 885 грн (39 777 грн Ч 5).
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 14.02.2025 позовну заяву з доданими до неї матеріалами передано до Господарського суду Дніпропетровської області. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2025 у справі № 905/123/25 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» (51500, Дніпропетровська область, Павлоградський район, м. Тернівка, вул. Героїв України, буд. 33, код ЄДРПОУ 33959754) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, код ЄДРПОУ 40075815) штраф у сумі 198 885 грн та судовий збір у сумі 2 422,40 грн.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що між сторонами існують правовідносини, що виникли на підставі публічного договору від 25.02.2020 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, до якого відповідач приєднався 30.06.2020. У липні 2024 року за накладною № 49546807 зі станції Курахівка Донецької залізниці відповідачем здійснено відправлення вагона № 53125589 з вантажем «вугілля кам`яне» на станцію Бурштин Львівської залізниці. Масу вантажу визначено відправником на вагонних вагах. При контрольному зважуванні на станції Чаплине встановлено невідповідність маси вантажу даним накладної — фактична маса перевищувала зазначену на 1 700 кг та була більшою за вантажопідйомність вагона. Суд першої інстанції, посилаючись на статті 24, 37, 52, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, Правила оформлення перевізних документів та Правила складання актів, дійшов висновку, що вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності відомостей, зазначених у накладній, а комерційний акт № 454201/17 від 10.07.2024 є належним доказом невідповідності маси вантажу. Суд зазначив, що Статутом не передбачена можливість зменшення штрафу за статтею 122, та послався на аналогічну правову позицію Верховного Суду у постанові від 05.02.2019 у справі № 914/2339/17. Доводи відповідача щодо порушень при складанні комерційного акта та щодо способу зважування суд відхилив як такі, що не спростовують встановлених обставин.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, через систему "Електронний суд", звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Курахівська ЦЗФ”, в якій просить скасувати Рішення Господарського суду Донецької області по справі № 905/123/25 від 16.05.2025 року та ухвалити нове рішення яким в позові Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ» відмовити. Стягнути з позивача витрати по сплаті судового збору.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

За твердженням апелянта, оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без всебічного дослідження усіх доказів та без надання їм належної оцінки, у зв`язку з чим наявні підстави для його скасування відповідно до статті 277 ГПК України, а саме: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Суд першої інстанції в порушення вимог статті 86 ГПК України взагалі не розглянув і не надав оцінки доказам, наданим відповідачем у відзиві з доданими документами. Зокрема, суд не врахував, що при прибутті вагона № 53125589 на станцію призначення було складено акт загальної форми ГУ-23 № 1613 від 29.07.2024, згідно з яким виявлено недостачу вантажу на 500 кг, що зафіксовано також у комерційному акті № 454201/17/35 від 10.07.2024. Ця недостача виявлена вже після того, як позивач відібрав частину вантажу з вагона. Крім того, у зазначеному комерційному акті зафіксовано ознаки втручання сторонніх осіб у вантаж — наявність скосів тощо, що суд першої інстанції також залишив поза увагою.
За твердженням апелянта, 10.07.2024 позивач на станції Чаплине здійснив переважування 16 вагонів відповідача, відібрав з них частину вантажу — так званий «надлишок» — та завантажив його у вагон № 61514410 за накладною № 45942935, який сформував самостійно. При цьому при прибутті вагона № 61514410 на станцію призначення виявлено недостачу вантажу у розмірі 6 200 кг (замість 27 150 кг завантажено лише 20 950 кг). Також виявлено недостачу на станції прибуття у всіх 16 вагонах, з яких відбирався вантаж, що підтверджується комерційними актами, накладними та актами загальної форми ГУ-23, складеними саме позивачем. На думку апелянта, ці факти свідчать про те, що саме позивач невірно зважував вантаж 10.07.2024, невірно відібрав вантаж з 16 вагонів та невірно сформував вагон № 61514410, куди завантажив «надлишок», якого фактично не було. Однак, позивач не надав доказів того, скільки саме вантажу було відібрано як з вагона № 53125589, що є предметом розгляду у справі, так і з інших 15 вагонів, з яких відбиралося вугілля 10.07.2024 та завантажувалося у вагон № 61514410, за умови наявності недостачі по цих вагонах на станції прибуття. Апелянт ставить питання, чи не було саме позивачем відібрано 500 кг з вагона № 53125589, які згодом виявлені як недостача на станції призначення. Усі документи, що підтверджують зазначені факти, були надані відповідачем до суду першої інстанції, не спростовані позивачем, проте всупереч статті 86 ГПК України судом першої інстанції не розглянуті.
Щодо правової позиції Верховного Суду, на яку послався суд першої інстанції, апелянт зазначає, що постанова Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/2339/17 сформульована за інших фактичних обставин і не відповідає обставинам справи № 905/123/25. У справі № 914/2339/17 відсутній факт невірного зазначення маси у вагоні, куди завантажувався «надлишок» вантажу представниками залізниці, відсутній факт недостачі у вагонах після переважування на станції призначення, відсутні ознаки втручання у вантаж; там підтверджений факт невірно зазначеної адреси вантажовідправником, чого у справі № 905/123/25 немає. Апелянт посилається на постанову Верховного Суду від 08.02.2023 у справі № 343/1786/19, згідно з якою для визначення подібності правовідносин необхідно оцінювати спірні відносини у порівнюваних ситуаціях, встановлювати учасників, об`єкт спору та зміст відносин, визначати спільні риси за змістом, а за необхідності — також за суб`єктними та об`єктними критеріями.
Апелянт наголошує, що суд першої інстанції повністю проігнорував сукупність обставин справи: невірна маса, вказана працівниками позивача щодо вагона № 61514410 (комерційний акт № 388103/45 від 26.07.2024, ознаки розкрадання відсутні — маркування не порушено, вагон справний); недостача та невідповідність розміру вантажу, виявлена самим позивачем у спірних вагонах на станції призначення; похибки ваг при зважуванні; ознаки розкрадання (скоси тощо); нестача по вагону № 53125589 на станції призначення. На думку апелянта, все це свідчить про відсутність факту неправильного зазначення маси вантажу відповідачем саме у вагоні № 53125589 і ставить питання щодо невірного переважування вантажу, здійсненого працівниками позивача 10.07.2024 на станції Чаплине.
Апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на приписах статей 73, 76– 79 ГПК України, є штучними та свідчать про суб`єктивізм і обмеженість суду в установленні необхідних обставин, зокрема за можливості оцінки доказів у їх сукупності, за відсутності підстав вважати поведінку позивача недобросовісною, за відсутності заперечень відповідача щодо вчинення ним або представником позивача певних дій. ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» вважає, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2025 щодо стягнення п`ятикратного штрафу у розмірі 198 885 грн є необґрунтованим, прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого вважає рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2025 у справі № 905/123/25 обґрунтованим, законним та справедливим, винесеним з додержанням норм матеріального та процесуального права, ухваленим на підставі повного і всебічного дослідження матеріалів справи, та таким, що відповідає вимогам статті 236 ГПК України. Позивач просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін.
Позивач зазначає, що відповідно до статті 6 Статуту залізниць України накладна є основним перевізним документом та обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу. У липні 2024 року від ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» по накладній № 49546807 зі станції Курахівка Донецької залізниці на станцію Бурштин Львівської залізниці було прийнято до перевезення вагон № 53125589 з вантажем «вугілля кам`яне». Маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах (150 т), заводський № 04071036, правильність внесених відомостей підтверджена накладенням електронного цифрового підпису прийомоздавальника вантажу та багажу відправника. Згідно з пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу, приймаються залізницею шляхом візуального огляду без перевірки маси та кількості вантажу.
Позивач наголошує, що відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній. 10.07.2024 при проходженні вагона по станції Чаплине Придніпровської залізниці на підставі акта загальної форми № 32 від 10.07.2024 проведено контрольне зважування вагона № 53125589 на справних 150-тонних вагонних вагах станції Чаплине. В результаті встановлено, що маса вантажу, вказана відправником у накладній, не відповідає масі вантажу, встановленій при контрольному зважуванні — на 1 700 кг більше зазначеного в накладній та більше вантажопідйомності вагона, що загрожує безпеці руху. Складено комерційний акт № 454201/17 від 10.07.2024. Вагон відчеплено для відвантаження надлишку, після усунення несправності відправлено до станції призначення за накладною № 45800588, а надлишок вантажу відвантажено у вагон № 61514410 та відправлено за досильною накладною № 45942935.
Позивач зазначає, що по прибутті вагона № 53125589 на станцію призначення Бурштин Львівської залізниці вантаж видано одержувачу за участю його представника, про що зроблено відмітку в розділі «Є» комерційного акта, як передбачено пунктом 12 Правил складання актів. Комерційний акт № 454201/17 від 10.07.2024 складений у відповідності до Правил складання актів і є належним доказом невідповідності маси вантажу.
Щодо доводів апелянта про недостачу вантажу на станції призначення та акт загальної форми № 1613 від 29.07.2024, позивач зазначає, що відповідач намагається відвернути увагу суду від підставності предмета спору. По станції Чаплине у вагоні № 53125589 встановлено різницю більше на 1 700 кг від зазначеної відповідачем у накладній, після усунення комерційної несправності шляхом відвантаження надлишків вагон відправлено за досильною накладною та видано одержувачу без заперечень. Заперечень щодо нестачі вантажу у одержувача до залізниці не було, як і не було претензій зі сторони відповідача, тому висловлювання щодо нестачі вантажу в даній справі є недоречними.
Щодо доводів апелянта про невірне відвантаження вантажу у вагон № 61514410 з 16 вагонів, позивач зазначає, що такі твердження є безпідставними. За наслідками контрольного зважування станцією Чаплине повідомлено на станцію відправлення Курахівка Донецької залізниці телеграмою № 171 від 10.07.2024 про можливість прибуття представників відправника для усунення комерційної несправності, проте представника відповідач не направив. При цьому за час знаходження вагона на станції Чаплине під час усунення комерційної несправності відповідачу були нараховані додаткові збори (плата за користування, маневрова робота, збір за зважування та ін.), які були сплачені відповідачем шляхом відображення на рахунку по ЄРЦ. Позивач вважає, що цим відповідач фактично визнав факт встановленої комерційної несправності у 16 вагонах, в тому числі у вагоні № 53125589, що свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги.
Позивач підсумовує, що факт неправильного зазначення маси вантажу у накладній підтверджується визначеними Правилами перевезень вантажів документами (акти загальної форми, комерційний акт), судом першої інстанції надана оцінка усім доказам обох сторін, з`ясовані всі обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим рішення є обґрунтованим і підлягає залишенню без змін.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.06.2025р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи № 905/123/25. Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Курахівська ЦЗФ” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2025 у справі №905/123/25 (суддя Дичко В.О.) до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Дніпропетровської області.
11.06.2025р. матеріали справи № 905/123/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
11.06.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Акціонерного товариства “Українська залізниця” надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді ( внесення РНОКПП / коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи ).
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Курахівська ЦЗФ” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2025 у справі №905/123/25, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
19.06.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Акціонерного товариства “Українська залізниця” надійшов відзив на апеляційну скаргу.
У зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Кощеєва І.М. - члена колегії суддів, визначеного протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2025 року, на підставі розпорядження керівника апарату суду №178/26 від 04.03.2026 проведено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2026 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Чус О.В., Кучеренко О.І.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.03.2026 Справу № 905/123/25 прийняти до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідача), суддів: Чус О.В., Кучеренко О.І.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:
Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим і залежить насамперед від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Предмет доказування формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №910/4994/18).
З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що: 30 червня 2020 року ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» (код ЄДРПОУ 33959754) приєдналось до публічного договору від 25.02.2020 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, укладеного з АТ «Українська залізниця»; у липні 2024 року за накладною № 49546807 зі станції Курахівка Донецької залізниці відповідачем здійснено відправлення вагона № 53125589 з вантажем «вугілля кам`яне» на станцію Бурштин Львівської залізниці. Масу вантажу визначено відправником на вагонних вагах (150 т), заводський № 04071036. В накладній зазначено масу вантажу нетто 69 000 кг; 10.07.2024 при проходженні вагона по станції Чаплине Придніпровської залізниці проведено контрольне зважування на вагонних вагах (150 т), заводський № 1465 (державна повірка 02.07.2024), за результатами якого встановлено, що фактична маса вантажу у вагоні № 53125589 становить 70 700 кг, що на 1 700 кг більше зазначеного в накладній та перевищує вантажопідйомність вагона. Про зазначений факт складено комерційний акт № 454201/17 від 10.07.2024 та акт загальної форми № 32 від 10.07.2024.; Станцією Чаплине повідомлено станцію відправлення Курахівка телеграмою № 171 від 10.07.2024 про можливість прибуття представників відправника для усунення комерційної несправності. Представника відповідач не направив. Вагон № 53125589 відчеплено для відвантаження надлишку. Після усунення несправності вагон відправлено до станції призначення Бурштин за накладною № 45800588. Надлишок вантажу відвантажено засобами залізниці у вагон № 61514410 та відправлено за досильною накладною № 45942935. На станції призначення Бурштин Львівської залізниці комерційний акт попутної станції зареєстровано за № 454201/17/35. Вантаж з вагона № 53125589 видано вантажоодержувачу за участю представника останнього. На станції призначення також складено акт загальної форми № 1613 від 29.07.2024, яким зафіксовано, що при переважуванні вагона № 53125589 маса вантажу нетто становила 68 500 кг, що менше документа на 500 кг.
Предметом позову є стягнення з відповідача штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати (39 777 грн) за всю відстань перевезення вантажу у вагоні № 53125589 у сумі 198 885 грн, який нараховано позивачем на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України .
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про залізничний транспорт» законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із законів України «Про транспорт», «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.
Нормативно-правові акти, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.
Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, що кореспондується з ч. 2 ст. 908 та ст. 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються кодексами, законами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (з наступними змінами та доповненнями), Статут залізниць України (далі – Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.
Відповідно до ст. 5 Статуту на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує:
а) Правила перевезень вантажів (далі – Правила);
б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів;
в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України;
г) інші нормативні документи.
Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.
Згідно з абз. 9 ст. 6 Статуту накладна – основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони – одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
Згідно зі ст. 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).
Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.
Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції.
Для посвідчення прийняття вантажу до перевезення станція видає відправнику квитанцію.
Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.
Відповідно до абз. 1 п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084 (далі – Правила оформлення перевізних документів), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за № 798/5989).
Згідно з абз. 1 п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони – одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.
На підставі п. 1.3 Правил оформлення перевізних документів усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.
Згідно з абз. 1 п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил. Зокрема, відправником заповнюються графи «Маса вантажу, визначена відправником» та «Спосіб визначення маси».
Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Колегія суддів зауважує, що апелянтом не надано допустимих в розумінні статті 77 Господарського процесуального кодексу України доказів на спростування того, що того факту, що саме ним було заповнено відповідні графи при визначені маси вантажу.
Відповідні доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу в частині того, що : « … У липні 2024 року від ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ» по накладній № 49546807 зі станції Курахівка Донецької залізниці на станцію Бурштин Львівської залізниці було прийнято до перевезення вагони з вантажем «Вугілля камяне». Як свідчать розділи 26 та 28 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах (150 т) заводський №04071036.
Правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив накладенням свого Електронного цифрового підпису прийомоздавальник вантажу та багажу відправника…» визнаються колегією суддів такими, що відповідають фактичним обставинам справи.
Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Доводи апеляційної скарги в частині того, що : « … 1. Що при прибутті вагону 53125589 на станцію призначення, складено акт форми ГУ-23 № 1613 від 29.07.2024 року, це зазначено і в комерційному акті 454201/17/35 від 10.07.2024 року, згідно якого виявлена недостача на станції призначення - 500 кг, вже після того як з нього відібрав вантаж Позивач.
2. Що в комерційному акті 454201/17/35 від 10.07.2024 року по вагону 53125589, на який посилається Позивач, зазначені ознаки втручання сторонніх осіб (наявність скосів тощо).
3. Те що, 10.07.2024 року Позивач на станції Чаплине зробив переважування 16 вагонів відповідача, відібрав з них частку вантажу т.н. «надлишок» і завантажив у вагон 61514410 накладна 45942935, який сформував самостійно. При цьому при прибутті даного вагону 61514410 виявилася нестача у розмірі 6200 кг.
Замість 27150 кг, завантажено у даний вагон було 20950 кг.
Нестача виявлена на станції прибуття у 16 вагонах з яких відбирався вантаж (на підтвердження даного факту надані комерційні акти, накладні, акти загальної форми ГУ-23 складені саме Позивачем).
Дані факти свідчить, що саме позивач невірно зважував вантаж 10.07.2024 року, невірно відібрав вантаж з 16 вагонів, та невірно сформував вагон 61514410, куди завантажив т.н «надлишок», якого фактично не було.
4. Позивач не надав докази скільки було відібрано як з вагону 53125589, що розглядається по справі 905/123/25, так і по іншим 15, з яких відбиралося вугілля 10.07.2024 року та завантажувалося у вагон 61514410, якщо є нестача по даним вагонам на станції прибуття.
І чи не відібрано Позивачем саме 500 кг з вагону 53125589, які виявили як нестачу на станції призначення.
Усі документи що підтверджують вказані факти були надані Відповідачем до суду першої інстанції, не спростовані Позивачем, але в супереч ст. 86 ГПК України, судом першої інстанції не розглянуті…» відхиляються колегією суддів як такі, що ґрунтуються на твердженнях про факти (зважування по іншим 15 вагонам), які , відповідно, не входять до предмету доказування.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.
Залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Згідно з ч.ч. 1, 7, 8 ст. 37 Статуту під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.
Маса вантажів визначається відправником.
Спосіб визначення маси зазначається у накладній.
Відповідно до ч. 4 ст. 52 Статуту маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує у разі надлишку – граничного розходження визначення маси нетто.
Згідно з ч. 1 ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:
а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;
б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;
в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;
г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.
Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.
В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.
Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.
По прибуттю вагона № 53125589 на станцію Чаплине Придніпровської залізниці, на підставі акта загальної форми № 32 від 10.07.2024 (а.с. 33) при контрольному зважуванні на вагонних вагах (150 т), заводський № 1465 (державна повірка 02.07.2024, а.с. 37-39), виявлено, що маса вантажу, зазначена в накладній № 49546807, не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні (а.с. 36), про що складено комерційний акт № 454201/17 від 10.07.2024 (а.с. 31). Перевіркою встановлено, що в накладній № 49546807 у вагоні № 53125589 указана маса вантажу 69 000 кг, а фактично виявлено 70 700 кг, що на 1 700 кг більше, ніж зазначено в накладній, та більше вантажопідйомності вагона.
За наслідками контрольного зважування станцією Чаплине Придніпровської залізниці повідомлено на станцію відправлення Курахівка Донецької залізниці, що підтверджується телеграмою № 171 від 10.07.2024 (а.с. 40).
У комерційному акті № 454201/17 від 10.07.2024 (а.с. 31) при контрольному зважуванні вагона № 53125589 зафіксовано наступне: вантаж у твердому стані, маркований 5 повздовжніми смугами і ущільнений у вигляді трапецевидної шапки за допомогою катка ущільнювача. Вага визначена відправником на вагонних вагах (150 т), заводський № 04071036. Брутто не вказано, тара 23 300 кг, нетто 69 000 кг. Фактично виявлено: навантаження на рівні бортів, марковано повздовжніми борознами. Скоси над 1 та 7 люками довжиною 1-1,5 м, на ширину вагона, глибиною по 0,4-0,6 м, над 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 люками праворуч та ліворуч довжиною по 8,5 м, шириною по 0,8-1 м, глибиною по 0,4-0,5 м. Люки зачинені. Течії вантажу немає. При повторному зважуванні вага вагона підтвердилася. Зав. вантажним двором по штатному розкладу відсутній. Зважування здійснювала ПР П-В Спірідонова М.О. в присутності ДСЗ Усік А.О., ПР П-В ЦебенкоЮ.Ю.
Станцією Чаплине Придніпровської залізниці вагон № 53125589 відчеплено для відвантаження надлишку. Після усунення несправності вагон № 53125589 відправлено до станції призначення Бурштин Львівської залізниці за накладною № 45800588 (а.с. 29). 
Надлишок вантажу відвантажено засобами залізниці у вагон № 61514410 та відправлено на станцію призначення Бурштин Львівської залізниці за накладною № 45942935 (а.с. 30).
Комерційний акт № 454201/17 попутної станції Чаплине Придніпровської залізниці зареєстровано на станції призначення Бурштин Львівської залізниці за № 454201/17/35 (а.с. 32). Вантаж з вагона № 53125589 видано вантажоодержувачу, за участю представника останнього, про що зроблено відмітку в розділі Є комерційного акта.
На станції призначення Бурштин Львівської залізниці складено акт загальної форми № 1613 від 29.07.2024 (а.с. 35). Обставини, що викликали складання цього акта: комерційна несправність. При комісійному огляді та переважуванні вагонів 56170087, 53125589, які прибули по дос. накладній 45800588 ст. Чаплине Прид. до основної відправки 49546807 ст. Курахівка Дон. виявлено: вагон 56170087 по документу тара 23700/20800 кг, нетто 69 000 кг, при переважуванні: брутто 89 300 кг, тара 20 800 кг, нетто 68 500 кг, що менше документа на 500 кг, вагон 53125589 по документу тара 23800/23300кг, нетто 69 000 кг, при переважуванні: брутто 91 800 кг, тара 23300 кг, нетто 68 500 кг, що менше документа на 500 кг, при огляді вагонів просипання відсутнє, маркування відповідає актам з/ф 61, 62 ст. Чаплине Прид. від 17.07.24 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 118 Статуту за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
На підставі ст. 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.
Відповідно до п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України.
Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Колегія суддів відхиляє помилкові доводи апелянта щодо визначення маси вантажу в різний спосіб, як такі, що суперечать положенням п. 22 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту залізниць України), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №862/5083, а також Правила приймання вантажів до перевезення, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082. 
Система доказування у господарському процесі засновується на розподілі тягаря доказування між сторонами у справі. Посилаючись на ту чи іншу обставину або спростовуючи їх у суді, сторона повинна доводити такі обставини доказами (статті 13, 74 ГПК).
За змістом ст. 14 ГПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (статті 13, 74 ГПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частини перша, друга статті 73 ГПК України).
Верховний Суд неодноразово наголошував, що дотримання фундаментального принципу змагальності господарського судочинства забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Подібний висновок є усталеним і викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі №904/2104/19, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 18.01.2021 у справі № 915/646/18).
Колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не розглянув і не надав оцінки доказам відповідача, зокрема щодо: виявлення недостачі вантажу на 500 кг у вагоні № 53125589 на станції призначення (акт загальної форми ГУ-23 № 1613 від 29.07.2024); наявності ознак втручання сторонніх осіб у вантаж (скоси), зафіксованих у комерційному акті; невірного формування позивачем вагона № 61514410 з «надлишком» вантажу з 16 вагонів та виявлення недостачі у 6 200 кг при прибутті цього вагона на станцію призначення; недостачі у всіх 16 вагонах, з яких відбирався вантаж, про те, що суд першої інстанції послався на правову позицію Верховного Суду у справі № 914/2339/17, яка сформульована за інших фактичних обставин і не є подібною до обставин даної справи є посиланням на факти, які самі по собі не спростовують того факту, що 10.07.2024р. при проходженні вагона по станції Чаплине Придніпровської залізниці проведено контрольне зважування на вагонних вагах (150 т), заводський № 1465 (державна повірка 02.07.2024), за результатами якого встановлено, що фактична маса вантажу у вагоні № 53125589 становить 70 700 кг, що на 1 700 кг більше зазначеного в накладній та перевищує вантажопідйомність вагона. Про зазначений факт складено комерційний акт № 454201/17 від 10.07.2024 та акт загальної форми № 32 від 10.07.2024 і саме ці обставини в контексті спірних правовідносин мав спростувати відповідач належними і допустимими в розумінні статтей 76,77 Господарського процесуального кодексу України доказами.
Не надання доказів на спростування зазначенної обстави, не оспорювання шляхом надання іншого розрахунку штрафних санкцій та , відповідно, відсутність доказів оплати цього штрафу спростовує доводи інші доводи апеляційної скарги: « … Згідно ст. 86 ГПК України…
При цьому,. Із внесенням 17.10.2019 змін до ГПК України його статтю 79 викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
Зазначений стандарт підкреслює…
… що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 01.10.2020 у справі № 910/16586/18.
Згідно ч. 6. ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII …
Частина 4 ст. 236 ГПК …
Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися належними і допустимими доказами (Постанова Верховного суду по справі № 910/17047/20 від 11.05.2023 року).
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Близький за змістом висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.
Але в супереч вказаних норми, суд першої інстанції взагалі не розглянув і не надав оцінки слідуючим фактам (доказам), зазначеним Відповідачем у відзиві з наданими документами, а саме:
1. Що при прибутті вагону 53125589 на станцію призначення, складено акт форми ГУ-23 № 1613 від 29.07.2024 року, це зазначено і в комерційному акті 454201/17/35 від 10.07.2024 року, згідно якого виявлена недостача на станції призначення - 500 кг, вже після того як з нього відібрав вантаж Позивач.
2. Що в комерційному акті 454201/17/35 від 10.07.2024 року по вагону 53125589, на який посилається Позивач, зазначені ознаки втручання сторонніх осіб (наявність скосів тощо)…
…Суд першої інстанції, у рішенні суду, посилається на правову позицію, викладеною Верховним Судом в постанові від 05.02.2019 року у справі №914/2339/17.
Але правовий висновок сформульовано в даній постанові за інших фактичних обставин та не відповідає обставинам справи 905/123/25, так як у даних справах відсутній факт невірного зазначення маси у вагоні, куди завантажувався «надлишок» вантажу представниками залізниці, та факт недостачі у вагонах після переважування на станції призначення, відсутні ознаки втручання у вантаж. Там підтверджений факт невірно зазначеної адреси вантажовідправником, чого в даній справі не має.
В мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 08.02.2023 року у справі № 343/1786/19 зазначено, що для визначення подібності правовідносин, при застосуванні висновків Верховного Суду, необхідно оцінювати на предмет подібності відносин, які є спірними у порівнювальних ситуаціях. Встановлювати учасників спірних правовідносин, об`єкт спору і зміст цих відносин, з визначенням, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їх змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, тоді необхідно також визначити за суб`єктивними та об`єктивними критеріями відповідно.
Таким чином, судом першої інстанції було взагалі проігноровано і не розглянуто, те що:
У сукупності документів по справі № 905/123/25, а саме невірна маса вказана робітниками Позивача щодо вагону 61514410 (комерційний акт № 388103/45 від 26.07.2024 року, ознаки розкрадання відсутні - маркування не порушено, вагон справний), який формували робітники Позивача, недостача/ невідповідність розміру вантажу виявлена самим Позивачем у спірних вагонах на станції призначення, похибки ваг у зважуванні, ознаки розкрадання (скоси, тощо), нестача по вагону 53125589 на станції Призначення - все це свідчить про відсутність факту неправильного зазначення маси вантажу Відповідачем саме у вагоні 53125589 і ставить питання саме щодо невірного переважування вантажу яке здійснювалось робітниками Позивача 10.07.2024 року на ст. Чаплине.
Висновки суду першої інстанції, оскільки вони не ґрунтуються на приписах статей 73, 76 - 79 ГПК України, є штучними та свідчать про певний суб`єктивізм і обмеженість суду першої інстанції в установленні необхідних обставин (за можливості оцінки доказів у їх сукупності; за відсутності підстав вважати поведінку позивача недобросовісною; за відсутності заперечень відповідача щодо вчинення ним або представником позивача певних дій тощо).
ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ» вважає, що Господарським судом Донецької області по справі № 905/123/25 неправильно здійснено дослідження та оцінка наданих доказів, нез`ясовані усі обставини справи, не надана оцінка усім доказам, нез`ясовані обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, встановленим обставинам справи…» як такі, що не містять посилань на докази, які б підтверджували факти, правильно встановлені судом першої інстанції.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.
Враховуючи вищевикладене, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку апеляційну скаргу Департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконавчого комітету Криворізької міської ради залишити без задоволення а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.06.2024 у справі №904/643/24, відповідно, залишити без змін.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3 633,60 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Курахівська ЦЗФ” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2025 у справі №905/123/25 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2025 у справі №905/123/25 – залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3 633,60 грн. покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Курахівська ЦЗФ”. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.І. Кучеренко

Суддя О.В. Чус