УКРАЇНА
 
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/10782/25 
Провадження № 2/361/4024/25 
30.03.2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Червонописького В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :
У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” (далі – ТОВ “Бізнес Позика”) звернулося до з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 475173-КС-005 від 03 серпня 2024 року у загальному розмірі 28506,04 грн.
В обґрунтування вимог зазначало, що 03 серпня 2024 року між ТОВ “Бізнес Позика” і ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 475173-КС-005, за умовами якого відповідач отримала кредит, на засадах строковості, поворотності та платності.
Вказаний вище договір було укладено в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України “Про електронну комерцію” і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ “Бізнес Позика” через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця.
03 серпня 2024 року позивачем ТОВ “Бізнес Позика” перераховано відповідачу ОСОБА_1 суму кредиту в розмірі 6000 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 , тобто ТОВ “Бізнес Позика” виконало свої зобов`язання за договором у повному обсязі.
Однак, відповідач ОСОБА_1 договірні зобов`язання порушила, на виконання умов вказаного договору здійснила лише часткову оплату у розмірі 1300 грн., у зв`язку з чим станом на 04 вересня 2025 року має заборгованість, яка становить 20054,36 грн., з яких: 6000 грн. – сума прострочених платежів по тілу кредиту; 13419,21 грн. – сума прострочених платежів по процентах., 635,15 грн – сума прострочених платежів за комісією.
23 вересня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав.
Копія ухвали суду про відкриття провадження у справі направлялася відповідачу на зареєстровану адресу місця проживання засобами поштового зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта», проте судова кореспонденція повернулася до суду неврученою.
01 грудня 2025 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду пояснення, у яких посилаючись на те, що вона є дружиною військовослужбовця, тому на підставі ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вважає, що нараховані позивачем відсотки підлягають списанню, просила зменшити позовні вимоги до тіла кредиту.
04 грудня 2025 року представник позивача подав до суду пояснення, у яких заперечував щодо прийняття судом доказів, наданих відповідачем, посилаючись на те, що вони подані з порушенням строків. Просив суд позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач своїм правом на подання до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом ) сторін, не скористалася.
За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 03 серпня 2024 року між позивачем ТОВ “Бізнес Позика” і відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання кредиту № 475173-КС-005, згідно із умовами якого відповідач отримав кредит, на засадах строковості, поворотності та платності, у розмірі 6000 грн., строком на 24 тижні, на умовах сплати процентів за користування кредитом, строк дії договору до 18 січня 2025 року, комісія за надання кредиту 900 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту 17784,77 грн., реальна річна процентна ставка 19672,26 процентів.
З матеріалів справи вбачається, ТОВ “Бізнес Позика” перерахувало на банківську картку № НОМЕР_1 , номер якої зазначений ОСОБА_1 в особистому кабінеті позичальника при оформленні кредиту в анкетних даних, грошові кошти у розмірі 6000 грн.
Таким чином, ТОВ “Бізнес Позика” належним чином виконало умови договірних зобов`язань за договором про надання кредиту № 475173-КС-005.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 уклала вищезазначений договір, за умовами якого отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на її банківський картковий рахунок.
Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладанням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
Відповідно до положень Закону України “Про електронну комерцію? вищевказаний кредитний договір № № 475173-КС-005 прирівнюється до укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору.
У ч. 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Судом встановлено, що відповідач умови укладеного між сторонами договору не виконує належним чином, внаслідок чого відповідно до розрахунку станом на 04 вересня 2025 року має заборгованість, яка становить 20054,36 грн., з яких: 6000 грн. – сума прострочених платежів по тілу кредиту; 13419,21 грн. – сума прострочених платежів по процентах., 635,15 грн – сума прострочених платежів за комісією.
Враховуючи, що умови кредитного договору № 560293400 відповідачем не виконанні, грошові кошти отримані ним в кредит не повернуті, а також враховуючи, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення заборгованості з відповідача за вказаним кредитним договором.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог в частині стягнення процентів, відповідач посилаючись на те, що вона є дружиною військовослужбовця, тому на неї поширюється дія п. 15 ч. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо стягнення відсотків за кредитним договором, тому просила зменшити позовні вимоги до тіла кредиту.
Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей`визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей та встановлено єдину систему їх соціального та правового захисту.
У статті 1, 2 даного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
У п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
У постанові Верховного Суду від 04 вересня 2024 року у справі № 426/4264/19 викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
Із копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 вбачається, що 28 травня 2022 року відповідач та ОСОБА_2 уклали шлюб.
Відповідно до довідки № 9262, виданої в/ч НОМЕР_3 молодший сержант ОСОБА_2 дійсно проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_3 оперативно- тактичного з`єднання – 1-го корпусу Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 25 травня 2022 року по теперішній час.
Відповідно до УБД № 845044 від 23 травня 2023 року ОСОБА_2 є учасником бойових дій.
Враховуючи наведені норми законодавства, висновок Верховного Суду та встановлені обставини, суд вважає, що на час укладення кредитного договору № 475173-КС-005 від 03 серпня 2024 року та в період виконання його умов, на відповідача ОСОБА_1 поширювались пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», оскільки вона є дружиною військовослужбовця, тобто у неї відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом за кредитним договором № 475173-КС-005.
Верховний Суд у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21 зробив правовий висновок та зазначив, що за наявності позову про стягнення боргу за кредитним договором «суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, враховуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» які поширюються на відповідача як дружину військовослужбовця, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 6635,15 грн., з яких: 6000 грн. – сума прострочених платежів по тілу кредиту; 635,15 грн – сума прострочених платежів за комісією, оскільки відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих процентів в силу положень п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей».
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають пропорційно до задоволених вимог судовий збір у розмірі 801,47 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263 – 265, 279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика”, код ЄДРПОУ 41084239, заборгованість за договором про надання кредиту № 475173-КС-005 від 03 серпня 2024 року у розмірі 6635,15 (шість тисяч шістсот тридцять п`ять гривень. 15 коп.) та судовий збір у розмірі 801,47 (вісімсот одна гривня 47 коп.).
В іншій частині у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя        В.Червонописький