Справа 688/5150/25 
№ 2/688/247/26 

Рішення 
Іменем України

23 березня 2026 року          м. Шепетівка 

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді Огородніка І.В.,
з участю секретаря - Варшавської Я.В.,
адвоката - Вітюка С.В.,
позивача-  ОСОБА_1 ,
представника - третя особа що не заявляє самостійних вимог Богуш Ю.С. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка справу за позовом Вітюка Сергія Вікторовича що діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа що не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей апарату Шепетівської міської ради виконавчого комітету, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач адвокат Вітюк С.В., що представляє інтереси ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей апарату Шепетівської міської ради виконавчого комітету, про позбавлення батьківських прав.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 07.07.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.
Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що він перебував із ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.03.2019 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає разом із батьком, перебуває на його утриманні. Рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 20.06.2024 року визначено місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 .
У 2019 році відповідач із двома дітьми від першого шлюбу переїхала, з того часу сина не провідує, участі в його житті та вихованні не приймає, батьківські збори не відвідує, не цікавиться його здоров`ям та фізичним розвитком, матеріально не допомагає. Орган опіки та піклування надав висновок про доцільність позбавлення матері ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього сина. А тому з метою найбільш повного і всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач просить суд позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 .
Згідно довідки №89, виданої 07.05.2024 року Пліщинським старостинським округом виконавчого комітету Шепетівської міської ради, ОСОБА_5 , зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 разом із батьком ОСОБА_1 .
З акту про факт не проживання від 07.05.2024 року, виданого Пліщинським старостинським округом виконавчого комітету Шепетівської міської ради, слідує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_5 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , але більше як два роки не проживає на території с. Пліщин Шепетівського району Хмельницької області.
Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, затвердженого 12.03.2025 року начальником служби у справах дітей Шепетівської міської ради К.Купірацевич, малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , разом з своїм батьком ОСОБА_1 , та його співмешканкою ОСОБА_6 . Мати ОСОБА_4 , зі слів батька, з ними не проживає, вони розлучилися 4 роки тому. Родина проживає у будинку загальною площею 80 кв.м., який складається з 4 кімнат. В будинку проведена вода, опалення пічне, наявні меблі, побутова техніка, продукти харчування. ОСОБА_7 навчається у 4 класі Пліщинської гімназії, має окрему облаштовану кімнату, в якій є все необхідне для його навчання, відпочинку та повноцінного розвитку. Між батьком та сином спостерігаються доброзичливі відносини, батько належним чином виховує та утримує дитину. Комісія вважає, що умови проживання - задовільні.
Згідно довідки №84, виданої 08.05.2024 року Пліщинською гімназією з дошкільним підрозділом Шепетівської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_5 навчається в 5 класі Пліщинської гімназії з дошкільним підрозділом. За роки навчання систематично відвідує заняття в школі, не пропускає уроки без поважних причин. Дитина завжди охайна, доглянута, забезпечена шкільним приладдям та усім необхідним. У вихованні ОСОБА_8 бере участь тільки батько, який постійно цікавиться освітнім процесом у школі.
Із висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради №03-28/2214 від 17.06.2024 року слідує, що розглянувши заяву позивача про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачку відносно їхнього малолітнього сина, орган опіки та піклування встановив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_4 є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між батьками розірвано в 2019 році, малолітній ОСОБА_5 проживає з батьком ОСОБА_10 . Мати з сином не проживає, участі у його вихованні не бере, матеріально не утримає. Враховуючи викладене, орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міьскої ради вважає доцільним позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради №224 від 20.06.2024 року «Про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_11 , на підставі п. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, розглянувши заяву позивача про визначення місця проживання з ним малолітнього сина, враховуючи те, що батьки дитини проживають окремо і дитина фактично проживає з батьком, а також те, що мати не заперечує проти проживання дитини з батьком, керуючись ст. 34 ЗУ «Про місцеве самоврядування», виконавчий комітет міської ради вирішив визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_11 з батьком - ОСОБА_1 .
Заочним рішенням від 04.11.2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав було відмовлено та попереджено відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області контроль за виконанням нею своїх батьківських обов`язків.
04.11.2924 року позивачем ОСОБА_1 через представника Вітюка С.В. було подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду на рішення Шепетівського міськрайонного суду від 04.11.2024 року по справі №688/3071/24 №2/688/912/24 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , яку Хмельницький апеляційний суд від 04.02 2025 року залишив без задоволення.
13.06.2025 року було подано адвокатський запит до виконавчого комітету Шепетівської міської ради органу опіки та піклування, на який було надано відповідь про розгляд питання щодо доцільності позбавлення громадянки ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та надіслано висновок органу опіки та піклування від 29.07.2025 року №03-28/3492. Так, як з моменту винесення заочного рішення від 04.11.2024 відповідача - ОСОБА_4 було попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області контроль за виконанням нею своїх батьківських обов`язків, то відповідно до даного висновку орган опіки та піклування встановив, що громадянка ОСОБА_4 ухиляється від виховання малолітнього ОСОБА_5 , без поважних причин з ним не проживає, участі у його вихованні не бере, матеріально не утримує. Тому орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області вважає за доцільне, позбавити громадянку ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
19.08.2025 року службою у справах дітей апарату Шепетівської міської ради та її виконавчого комітету було складено акт обстеження умов проживання, згідно якого було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Метою даного обстеження було з`ясування умов проживання малолітньої дитини. За цією адресою проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батько та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - син.
Житло розміщене на 1 поверсі одноповерхового будинку, загальною площею - 71,5 кв. м. та складається з 3-х кімнат, кухні, коридору, веранди та ванної кімнати. Опалення пічне. У будинку наявне водопостачання та водовідведення. Умови проживання - добрі. У помешканні є всі необхідні умови для життя, побутова техніка та меблі, предмети домашнього вжитку. У будинку чисто та охайно. Для малолітнього ОСОБА_8 наявна окрема кімната, яка облаштована відповідними меблями та речами, місцем для сну та відпочинку. Дитина забезпечена одягом та взуттям по сезону, сучасним гаджетом. ІІІлюб між батьками дитини - ОСОБА_10 та ОСОБА_4 розірвано у 2019 році. Малолітній ОСОБА_7 проживає з батьком. Сім`я забезпечена засобами особистої гігієни, продуктами харчування в повному обсязі. ОСОБА_7 закінчив навчання у 6 класі Пліщинської гімназії з дошкільним підрозділом ІІІепетівської міської ради. ОСОБА_1 працює на пилорамі у приватного підприємця. У господарстві утримується птиця та свині, обробляється присадибна земельна ділянка. В будинку створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини.
20.08.2025 року Пліщинським старостинським округом виконавчого комітету ІІІепетівської міської ради було видано довідку № 157, згідно якої - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно, згідно по господарського обліку він зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 . Разом із ним за даною адресою зареєстрований та проживає син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого він утримує та доглядає. Згідно акту обстеження сім`ї ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , участі у вихованні дитини не приймає.
21.08.205 року Пліщинською гімназією з дошкільним підрозділом ІІІепетівської міської ради Хмельницької області було видано довідку №100 про участь батька учня 7 класу Пліщинської гімназії з дошкільним підрозділом, - ОСОБА_5 у шкільному житті дитини - хлопчик навчається у вище вказаній гімназії з дошкільним підрозділом з 4 класу. За роки навчання систематично відвідує заняття у школі, не пропускаючи уроки без поважних причин. Дитина завжди охайна, доглянута, забезпечена шкільним приладдям га усім необхідним. У вихованні сина бере участь - батько - ОСОБА_1 , який постійно цікавиться освітнім процесом у школі, регулярно відвідує батьківські збори, спілкується з педагогами, які навчають дитину.
Під час розгляду справи позивач та його представник вимоги позову підтримали та просили їх задовольнити.
Представник Служби у справах дітей та сім`ї позовні вимоги підтримала.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився. Будь яких заяв, клопотань до суду не надходило.
Суд вважає за необхідне розглянути справу без участі учасника справи, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення у відсутності відповідачки. 
Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення.
Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Судом встановлено, що 07.07.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.
Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що він перебував із ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.03.2019 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає разом із батьком, перебуває на його утриманні. Рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 20.06.2024 року визначено місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 .
У 2019 році відповідач із двома дітьми від першого шлюбу переїхала, з того часу сина не провідує, участі в його житті та вихованні не приймає, батьківські збори не відвідує, не цікавиться його здоров`ям та фізичним розвитком, матеріально не допомагає. Орган опіки та піклування надав висновок про доцільність позбавлення матері ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього сина. А тому з метою найбільш повного і всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач просить суд позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 .
Згідно довідки №89, виданої 07.05.2024 року Пліщинським старостинським округом виконавчого комітету Шепетівської міської ради, ОСОБА_5 , зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 разом із батьком ОСОБА_1 .
З акту про факт не проживання від 07.05.2024 року, виданого Пліщинським старостинським округом виконавчого комітету Шепетівської міської ради, слідує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_5 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , але більше як два роки не проживає на території с. Пліщин Шепетівського району Хмельницької області.
Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, затвердженого 12.03.2025 року начальником служби у справах дітей Шепетівської міської ради К.Купрацевич, малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , разом з своїм батьком ОСОБА_1 , та його співмешканкою ОСОБА_6 . Мати ОСОБА_4 , зі слів батька, з ними не проживає, вони розлучилися 4 роки тому. Родина проживає у будинку загальною площею 80 кв.м., який складається з 4 кімнат. В будинку проведена вода, опалення пічне, наявні меблі, побутова техніка, продукти харчування. ОСОБА_7 навчається у 4 класі Пліщинської гімназії, має окрему облаштовану кімнату, в якій є все необхідне для його навчання, відпочинку та повноцінного розвитку. Між батьком та сином спостерігаються доброзичливі відносини, батько належним чином виховує та утримує дитину. Комісія вважає, що умови проживання - задовільні.
Згідно довідки №84, виданої 08.05.2024 року Пліщинською гімназією з дошкільним підрозділом Шепетівської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_5 навчається в 5 класі Пліщинської гімназії з дошкільним підрозділом. За роки навчання систематично відвідує заняття в школі, не пропускає уроки без поважних причин. Дитина завжди охайна, доглянута, забезпечена шкільним приладдям та усім необхідним. У вихованні ОСОБА_8 бере участь тільки батько, який постійно цікавиться освітнім процесом у школі.
Із висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради №03-28/2214 від 17.06.2024 року слідує, що розглянувши заяву позивача про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачку відносно їхнього малолітнього сина, орган опіки та піклування встановив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_4 є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між батьками розірвано в 2019 році, малолітній ОСОБА_5 проживає з батьком ОСОБА_10 . Мати з сином не проживає, участі у його вихованні не бере, матеріально не утримає. Враховуючи викладене, орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради вважає доцільним позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради №224 від 20.06.2024 року «Про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_11 , на підставі п. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, розглянувши заяву позивача про визначення місця проживання з ним малолітнього сина, враховуючи те, що батьки дитини проживають окремо і дитина фактично проживає з батьком, а також те, що мати не заперечує проти проживання дитини з батьком, керуючись ст. 34 ЗУ «Про місцеве самоврядування», виконавчий комітет міської ради вирішив визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_11 з батьком - ОСОБА_1 .
Заочним рішенням від 04.11.2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав було відмовлено та попереджено відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області контроль за виконанням нею своїх батьківських обов`язків.
04.11.2924 року позивачем ОСОБА_1 через представника Вітюка С.В. було подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду на рішення Шепетівського міськрайонного суду від 04.11.2024 року по справі №688/3071/24 №2/688/912/24 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , яку Хмельницький апеляційний суд від 04.02 2025 року залишив без задоволення.
13.06.2025 року було подано адвокатський запит до виконавчого комітету Шепетівської міської ради органу опіки та піклування, на який було надано відповідь про розгляд питання щодо доцільності позбавлення громадянки ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та надіслано висновок органу опіки та піклування від 29.07.2025 року №03-28/3492. Так, як з моменту винесення заочного рішення від 04.11.2024 відповідача - ОСОБА_4 було попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області контроль за виконанням нею своїх батьківських обов`язків, то відповідно до даного висновку орган опіки та піклування встановив, що громадянка ОСОБА_4 ухиляється від виховання малолітнього ОСОБА_5 , без поважних причин з ним не проживає, участі у його вихованні не бере, матеріально не утримує. Тому орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області вважає за доцільне, позбавити громадянку ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
19.08.2025 року службою у справах дітей апарату Шепегівської міської ради та її виконавчого комітету було складено акт обстеження умов проживання, згідно якого було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Метою даного обстеження було з`ясування умов проживання малолітньої дитини. За цією адресою проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батько та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - син.
Житло розміщене на 1 поверсі одноповерхового будинку, загальною площею - 71,5 кв. м. та складається з 3-х кімнат, кухні, коридору, веранди та ванної кімнати. Опалення пічне. У будинку наявне водопостачання та водовідведення. Умови проживання - добрі. У помешканні є всі необхідні умови для життя, побутова техніка та меблі, предмети домашнього вжитку. У будинку чисто та охайно. Для малолітнього ОСОБА_8 наявна окрема кімната, яка облаштована відповідними меблями та речами, місцем для сну та відпочинку. Дитина забезпечена одягом та взуттям по сезону, сучасним гаджетом. ІІІлюб між батьками дитини - ОСОБА_10 та ОСОБА_4 розірвано у 2019 році. Малолітній ОСОБА_7 проживає з батьком. Сім`я забезпечена засобами особистої гігієни, продуктами харчування в повному обсязі. ОСОБА_7 закінчив навчання у 6 класі Пліщинської гімназії з дошкільним підрозділом ІІІепетівської міської ради. ОСОБА_1 працює на пилорамі у приватного підприємця. У господарстві утримується птиця та свині, обробляється присадибна земельна ділянка. В будинку створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини.
20.08.2025 року Пліщинським старостинським округом виконавчого комітету ІІІепетівської міської ради було видано довідку № 157, згідно якої - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно, згідно по господарського обліку він зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 . Разом із ним за даною адресою зареєстрований та проживає син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого він утримує та доглядає. Згідно акту обстеження сім`ї ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , участі у вихованні дитини не приймає.
21.08.2025 року Пліщинською гімназією з дошкільним підрозділом ІІІепетівської міської ради Хмельницької області було видано довідку №100 про участь батька учня 7 класу Пліщинської гімназії з дошкільним підрозділом, - ОСОБА_5 у шкільному житті дитини - хлопчик навчається у вище вказаній гімназії з дошкільним підрозділом з 4 класу. За роки навчання систематично відвідує заняття у школі, не пропускаючи уроки без поважних причин. Дитина завжди охайна, доглянута, забезпечена шкільним приладдям га усім необхідним. У вихованні сина бере участь - батько - ОСОБА_1 , який постійно цікавиться освітнім процесом у школі, регулярно відвідує батьківські збори, спілкується з педагогами, які навчають дитину.
Позивачем та адвокатом в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач не приділяє належної уваги вихованню, здоров`ю та розвитку сина.
Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ст. 153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.
Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.
Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Відповідно до приписів ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За приписом ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Позивачем та адвокатом доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не сприяє позивачу у забезпеченні дитині необхідного медичного догляду та лікування, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною, не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу тощо.
Зазначені фактори, як кожен окремо, такі в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, з урахуванням винної поведінки матері, свідомого нехтування нею своїми материнськими обов`язками.
При цьому суд враховує ті обставини, Відповідачка не надала суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, а також прояву з її боку щонайменшої батьківської турботи.
Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню малолітньої дитини, не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя, також жодним чином не приймає участі в утриманні спільної дитини, не цікавиться життям сина, та не приймає участь у його вихованні.
Зазначені вище обставини також підтверджені висновком органу опіки та піклування від 29.07.2025 року №03-28/3492. Так, як з моменту винесення заочного рішення від 04.11.2024 відповідача - ОСОБА_4 було попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області контроль за виконанням нею своїх батьківських обов`язків, то відповідно до даного висновку орган опіки та піклування встановив, що громадянка ОСОБА_4 ухиляється від виховання малолітнього ОСОБА_5 , без поважних причин з ним не проживає, участі у його вихованні не бере, матеріально не утримує. Тому орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області вважає за доцільне, позбавити громадянку ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд наголошує, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі малолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).
За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як матір`ю дитини, своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни нею свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав, а тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дитини сина є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
Задовольняючи позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, суд бере перш за все до уваги те, що дитина наразі перебуває на межі підліткового віку, який є найбільш важкий і складний з усіх дитячих вікових груп, що представляють собою період становлення особистості. Цей вік характеризується наявністю самих різноманітних проблем і труднощів, які найчастіше витісняються у зв`язку зі страхом усвідомлення. У формуванні самооцінки підлітків значну роль відіграє сім`я, стиль сімейного виховання, який визначається батьківськими ціннісними орієнтаціями, установками, емоційним ставленням до дитини. Особливості сприйняття батьків дитиною і способи поведінки з ними обумовлюють засвоєння підлітками основних правил і норм поведінки, виробляють їх позицію по відношенню до світу і самому себе.
Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Положеннями ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно вимог ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Згідно з ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись, постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 150, 155, 164, 165, 166, 180, 183, 191 СК України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 245, 259, 263-265, 268, 354, п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Вітюк Сергія Вікторовича що діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа що не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей апарату Шепетівської міської ради виконавчого комітету, про позбавлення батьківських прав- задовольнити.
Позбавити  ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно її сина - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя          Ігор ОГОРОДНІК