ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/9368/25 Суддя (судді) першої інстанції: Каліновська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача - Єгорової Н.М.,
суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:
У серпні 2025 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, яким просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13 червня 2025 року №232730017381 про відмову у здійсненні переведення позивача з пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснити нарахування й виплату позивачу з 06 червня 2025 року пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ у розмірі 60 % від заробітної плати, зазначеної у довідках Головного управління ДПС у Черкаській області від 05 червня 2025 року №35/23-00-10-02-23 та №36/23-00-10-02-23.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12 лютого 2024 року №971060137706 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 червня 2025 року про переведення її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні;
- у задоволенні інших вимог відмовлено;
- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Апелянт зазначила про те, що суд наділений повноваженнями зобов`язати відповідача прийняти рішення, що відповідає позиції Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18, яка не врахована судом першої інстанції.
Додатково зазначила про те, що стаж роботи на посадах в Державній податковій службі у період з 27 жовтня 1992 року по 30 травня 2025 року підтверджується трудовою книжкою та довідкою від 28 травня 2025 року №20/23-00-11-01-27, що надавались ГУ ПФУ в Чернігівській області разом з заявою від 06 червня 2025 року.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Також не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач - ГУ ПФУ в Донецькій області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, неповно встановлено обставини справи.
Апелянт зазначив про те, що станом на 01 травня 2016 року у позивача відсутній стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. 
Звернув увагу суду на те, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог визначених ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ і п.п. 10, 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби, що не враховано судом першої інстанції.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та з 30 червня 2022 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-ІV (а.с. 42).
Наказом Головного управління ДПС у Черкаській області від 26 травня 2025 року №145-о припинено державну службу ОСОБА_1 та звільнено 30 травня 2025 року з посади головного державного інспектора відділу платників та об`єктів оподаткування, ведення реєстрів, Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, реєстрації за окремими видами податків управління податкових сервісів Головного управління ДПС у Черкаській області у зв`язку з виходом на пенсію (а.с. 28). 
06 червня 2025 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з заявою про переведення її з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ (а.с. 17-18). 
Згідно з розпискою повідомленням від 06 червня 2025 року позивачем до вказаної заяви було надано, довідку про джерела доходів, довідку про заробітну плату, паспорт, трудову книжку (а.с. 19).
Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13 червня 2025 року №232730017381 відмовлено ОСОБА_1 у переході на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ оскільки з 02 листопада 1992 року їй присвоєно персональне звання "Інспектор податкової служби ІІІ рангу", що не зараховується до стажу на посадах віднесених до відповідних категорій державних службовців (а.с. 22).
Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у перерахунку пенсії, позивач звернулась до суду з позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, дійшов висновку про те, що період роботи позивача в податкових органах зараховується до стажу державної служби для призначення пенсії за Законом України "Про державну службу".
Також суд першої інстанції зазначив про те, що оскільки позивач має відповідний стаж на посаді державної служби (понад 20 років), зокрема 32 роки 07 місяців 05 днів, та станом на 01 травня 2016 року працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців понад 10 років (23 роки 06 місяців 05 днів), тому наявні правові підстави для призначення пенсії за віком згідно ст. 37 Закону №3723-XII.
Відмовляючи в задоволені частини позовних вимог, суд першої інстанції зазначив про те, що не може підміняти Пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з призначення пенсій громадянам, а тому належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву про призначення пенсії.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).
Відповідно до п. 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон №3723-XII), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Зокрема з п. 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону " №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, за наявності в особи станом на 01 січня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 ст. 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Як вбачається зі змісту рішення про відмову у перерахунку пенсії від 13 червня 2025 року №232730017381 ГУ ПФУ в Донецькій області зазначає про те, що розглянувши матеріали пенсійної справи №232730017381 встановлено, що згідно трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 02 листопада 1992 року присвоєно персональне звання "Інспектор податкової служби ІІІ рангу", що не зараховується до стажу на посадах віднесених до відповідних категорій державних службовців у зв`язку з чим відмовлено в переході на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".
В обґрунтування апеляційної скарги, ГУ ПФУ в Донецькій області наголосило, що до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій державних службовців не зараховано періоди роботи позивача з 27 жовтня 1992 року по 01 травня 2016 року, оскільки посади працівників органів державної податкової служби, які мали спеціальні звання, не були віднесені до відповідних категорій державних службовців.
Відповідно до копій трудової книжки серії НОМЕР_1 від 16 липня 1984 року ОСОБА_1 працювала з 27 жовтня 1992 року по 30 травня 2025 року на різних посадах у податкових органах, зокрема:
- з 27 жовтня 1992 року на посаді державного податкового інспектора в Державній податковій інспекції по Черкаській області; 
- 02 листопада 1992 року присвоєно персональне звання "Інспектор податкової служби ІІІ рангу";
- 10 березня 1994 року прийнята присяга державного службовця;
- 19 лютого 1996 року присвоєно спеціальне звання "Інспектор податкової служби ІІ рангу";
- 25 листопада 1996 року у зв`язку з ліквідацією Державної податкової інспекції по Черкаській області переведено до Державної податкової адміністрації в Черкаській області;
- 26 листопада 1996 року призначена на посаду головного державного податкового інспектора в Державну податкову адміністрацію в Черкаській області;
- 15 лютого 2000 року присвоєно чергове спеціальне звання "Інспектор податкової служби І рангу";
- 20 лютого 2004 року присвоєно чергове спеціальне звання радника податкової служби ІІІ рангу;
- 30 січня 2012 року у зв`язку з реорганізацією ДПА в Черкаській області звільнена в порядку переведення;
- 31 січня 2012 року призначена в порядку переведення на посаду головного державного податкового інспектора в ДПС у Черкаській області;
- 31 травня 2013 року звільнена у зв`язку з реорганізацією в порядку переведення;
- 01 червня 2013 року призначена в порядку переведення на посаду головного державного інспектора в Головне управління Міндоходів у Черкаській області та присвоєно 11 ранг державного службовця;
- 02 січня 2014 року присвоєне спеціальне звання радник податкової та митної справи ІІІ рангу;
- 22 жовтня 2014 року у зв`язку з реорганізацією звільнена з займаної посади;
- 23 жовтня 2014 року призначена на посаду головного державного ревізора-інспектора в Головне управління ДФС у Черкаській області;
- 18 травня 2017 переведена на посаду начальника відділу реєстрації та обліку податків, ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків управління обслуговування платників, присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної служби ІІ рангу;
- 12 вересня 2019 року у зв`язку з реорганізацією звільнена в порядку переведення;
- 13 вересня 2019 року призначена в порядку переведення з ГУ ДФС у Черкаській області на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу обліку платників та об`єктів оподаткування, ведення реєстрів, Державного реєстру фізичних осіб-платників податків реєстрації за окремими видами податків управління обслуговування платників податків, присвоєно 5 ранг державного службовця;
- 12 січня 2021 року у зв`язку з ліквідацією ГУ ДПС у Черкаській області звільнена із займаної посади у порядку переведення до ГУ ДПС у Черкаській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС;
- 30 травня 2025 року припинено державну службу.
Згідно з довідкою ГУ ДПС у Черкаській області від 28 травня 2025 року №20/26-00-11-01-27 стаж перебування ОСОБА_1 на державній службі станом на 30 травня 2025 року складає 32 роки 07 місяців 05 днів. 
Для призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону № 3723-ХІІ стаж державної служби обраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 "Про порядок обчислення стажу державної служби".
Відповідно до п. 2 зазначеного Порядку обчислення стажу державної служби, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1999 року №258 затверджено Положення про спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби, серед яких, зокрема, визначено такі спеціальне звання як: "інспектор податкової служби ІІІ рангу", "інспектор податкової служби ІІ рангу", "інспектор податкової служби І рангу" "радник податкової служби ІІІ рангу". Вказані спеціальне звання були присвоєні позивачу 02 листопада 1992 року, 19 лютого 1996 року, 15 лютого 2000 року, 20 лютого 2004 року відповідно.
На підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 19 грудня 2012 року №1169 "Питання присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів державної податкової служби" позивачу присвоєно 02 січня 2014 року спеціальне звання "Радник податкової та митної справи ІІІ рангу" (а.с. 36).
У свою чергу, судова колегія звертає увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року №306 "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" (далі - Постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.
Додатком 6 до Постанови №306 передбачено, що спеціальне звання "радник податкової та митної справи ІІІ рангу", який присвоєно позивачу 02 січня 2014 року, прирівнюється до 3 рангу державного службовця.
Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".
Вказані висновки відповідають правовим позиціям, викладеним у постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2013 року у справі №21-340а13, а також, у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі №586/965/16-а, від 10 липня 2018 року у справі №591/6970/16-а, від 18 березня 2021 року справі №500/5183/17, від 22 жовтня 2025 року у справі №420/2055/25.
Крім того, відповідно до п. 344.1 ст. 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".
При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Таким чином, оскільки позивач з 27 жовтня 1992 року по 30 травня 2025 року безперервно працювала в органах державної податкової служби, прийняла присягу державного службовця, обіймала відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері податкової політики), їй присвоєно відповідний ранг державного службовця та спеціальні звання, такий період роботи (служби) позивача, підлягає зарахуванню до стажу державної служби. 
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що період проходження служби у податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби,
Щодо висновків суду про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 червня 2025 року про переведення її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено судом першої інстанції станом на час подання заяви про перерахунок пенсії (06 червня 2025 року) позивач отримувала пенсію відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV.
06 червня 2025 року позивач звернулася з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про перехід на пенсію за віком державного службовця.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Отже, в даному випадку має місце призначення іншого виду пенсії, а саме за віком згідно Закону України "Про державну службу".
Вказані висновки узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постанові від 13 лютого 2019 року у справі №822/524/18 та Верховного Суду, викладеними у постановах від 27 січня 2023 року у справі №340/4184/21 та від 09 квітня 2024 року у справі №560/9407/22.
Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач має понад 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, внаслідок чого набула права на пенсію державного службовця на підставі п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII.
Ураховуючи, що позивач після призначення пенсії за віком продовжувала працювати на державній службі до 30 травня 2025 року розмір пенсії позивача підлягає обчисленню із урахуванням наданих нею довідок.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28 січня 2025 року у справі №560/2123/24, від 22 жовтня 2025 року у справі №420/2055/25.
Так Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2025 року у справі №580/6600/24, задовольняючи касаційну скаргу фізичної особи в подібних правовідносинах, дійшов висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України призначити, нарахувати та виплатити пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ у розмірі 60% від заробітної плати, зазначеної у довідках Головним управлінням Пенсійного Фонду України в якому пенсіонер перебуває на обліку.
Отже, враховуючи встановлені обставини та висновки Верховного Суду у даній категорії справ, враховуючи наявність у позивача необхідного віку та стажу, зокрема стажу державної служби, наявні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснити нарахування й виплату позивачу з 06 червня 2025 року пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ у розмірі 60 % від заробітної плати, зазначеної у довідках Головного управління ДПС у Черкаській області від 05 червня 2025 року №35/23-00-10-02-23 та №36/23-00-10-02-23.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджується правильність обраного позивачем способу захисту судова колегія приходить до висновку про необґрунтованість позиції Черкаського окружного адміністративного суду про часткове задоволення позову, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів виходить з положень ст. 139 далі - КАС України.
Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1).
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 6).
Як вбачається з матеріалів справи позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн. (квитанція від 29 липня 2025 року №0.0.4477702817.1) та 1816,80 грн. (квитанція від 06 листопада 2025 року №1.387909339.1) за подання апеляційної скарги.
Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог в повному обсязі, судові витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року - скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13 червня 2025 року №232730017381 про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (код ЄДРПОУ 21366538, місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 23) призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) з 06 червня 2025 року пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ у розмірі 60 % від заробітної плати, зазначеної у довідках Головного управління ДПС у Черкаській області від 05 червня 2025 року №35/23-00-10-02-23 та №36/23-00-10-02-23.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010, місцезнаходження: 84121, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.).

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова 

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку