ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

13 квітня 2026 року	Справа №160/33013/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юконтрейд" до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Товариство з обмеженою відповідальністю «Алло» про визнання протиправною та скасування постанови, - 

УСТАНОВИВ:
18.11.2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Юконтрейд" - адвокат Нестеров Єгор Миколайович звернувся через підсистему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 22.10.2025 року №ПС/ДН/30460/РН/025431/ПТ/ПС/1.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 22.10.2025 року №ПС/ДН/30460/РН/025431/ПТ/ПС/1 встановлено, що нібито ТОВ «Юконтрейд» порушило вимоги п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», за що на нього накладено адміністративно-господарську санкцію у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн, який постановлено сплатити у 15-денний строк. Постанова підписана т.в.о. начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Бланком С.В. Позивач вважає постанову протиправною, винесеною з порушенням встановленого Законом порядку та такою, що порушує його права. У зв`язку із викладеним, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 24.12.2025 року. Також вказаною ухвалою суду залучено до участі у справі №160/33013/25 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Товариство з обмеженою відповідальністю «Алло».
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
26.11.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Алло» надійшли письмові пояснення, в яких третя особа зазначає наступне. Відповідно до наказу від 07.07.2025 року № 506/ПС-ЗК та направлення від 08.07.2025 року №ПС/3.1/13084-25 посадовими особами відповідача проведено перевірку товарів, які реалізовувались в магазині ТОВ «Алло» за адресою вул. Преображенська, 7-А, Кропивницький. За результатами проведеної перевірки було винесене рішення від 14.07.2025 року № ПС/КР/23372/РН/0534/РО/5 про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів щодо товару «Електросамокат Xiaomi Electric Scooter 5, модель DDHBC35ZM», імпортером якого був позивач. Зазначеним рішенням ТОВ «Алло» було зобов`язано до 18.08.2025 року усунути виявлену відповідачем формальну невідповідність, яка полягала у відсутності на товарі найменування та місцезнаходження уповноваженого представника виробника, найменування товару, знаку відповідності технічним регламентам та інформації/ застережень на товарі українською мовою. Виявлену відповідачем формальну невідповідність ТОВ «Алло» у взаємодії з позивачем як імпортером товару було усунено, внаслідок чого відповідачем ухвалено рішення від 21.08.2025 року № ПС/КР/23372/РН/0534/РО/РС про скасування рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів. Всі документи на підтвердження вказаного вище є в матеріалах справи. Таким чином, на думку третьої особи, при проведенні перевірки товарів, які реалізовувались в магазині ТОВ «Алло» за адресою вул. Преображенська, 7-А, м.Кропивницький, посадовими особами відповідача дотримано вимог законодавства щодо процедури такої перевірки. Зазначає, що при виявленні порушень, аналогічних тим, які були виявлені при проведенні спірної перевірки відповідачем у позивача, органи Держпродспоживслужби засвідчують що такі порушення є саме формальною невідповідністю, дають строк на їх усунення та після усунення скасовують рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів, не застосовуючи адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафів.
15.12.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці надійшов письмовий відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти адміністративного позову в повному обсязі, вважає позовні вимоги необґрунтованими, та надає наступні пояснення по справі. У період з 09.07.2025 року по 14.07.2025 року відповідачем проведено планову перевірку магазину «Алло», розташованого у Торговому центрі «Мікс» за адресою: вул. Преображенська, буд. 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська обл., та складено акт перевірки характеристик продукції від 14.07.2025 року №ПС/КР/23372/РН/0534. Перевіркою встановлено. що ТОВ «Алло» здійснює реалізацію: електросамоката Xiaomi Electric Scooter 5, модель DDHBC35ZM. Міжрегіональним управлінням досліджено ланцюг постачання продукції, яка є небезпеченою, становить ризик та/ або не відповідає встановленим вимогам: електросамоката Xiaomi Electric Scooter 5, модель DDHBC35ZM, що підтверджується інформацією щодо ідентифікації продукції, яка є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, інформацією щодо ланцюга постачання продукції - електросамоката Xiaomi Electric Scooter 5, модель DDHBC35ZM, SKU:BHR9618 GL, яка є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам. Уповноваженим представником виробника та імпортером електросамокату Xiaomi Electric Scooter 5, модель DDHBC35ZM є ТОВ «Юконтрейд». У зв`язку з виявленими порушеннями під час перевірки ТОВ «Алло», в подальшому, 12.09.2025 року Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці прийнято наказ «Про проведення позапланової перевірки характеристик продукції по ланцюгу постачання» №696/ПС-ЗК відповідно до частини 3 статті 23 та пункту 1 частини 1статті 25 Закону №2735-VI, згідно акту перевірки характеристик продукції від 14.07.2025 року №ПС/КР/23372/РН/0534; наказано у період з 07.10.2025 року по 10.10.2025 року провести позапланову невиїзну перевірку характеристик продукції електросамоката Xiaomi Electric Scooter 5, модель DDHBC35ZM, в частині їх відповідності вимогам Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 30.01.2013 року №62, за місцезнаходженням органу ринкового нагляду: вул. Високовольтна, буд. 22, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., відділ ринкового нагляду Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці. Постачальник та імпортер є ТОВ «Юконтрейд», код ЄДРПОУ 45168605, адреса: вул. Котова Бориса, буд. 1Б, офіс 2, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49033. У зв`язку із виявленими порушеннями, відповідачем складено: протокол від 10.10.2025 року № ПС/ДН/30460/РН/025431/ПТ/1 про виявлене порушення вимог Закону №2735-VI та Закону №2736-VI та постанову про накладення штрафу від 22.10.2025 року №ПС/ДН/30460/РН/025431/ПТ/ПС/1. За вказаних обставин, позивач правомірно притягнутий до відповідальності за пунктом 2 частини другої статті 44 Закону № 2735-VI, тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 року клопотання представника відповідача про надання додаткового строку для надання відзиву у справі задоволено та продовжено Південно-Східному міжрегіональному управлінню Державної служби з питань праці строк на подання відзиву на позов - до 16.12.2025 року.
17.12.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій вважає, що викладені у відзиві обґрунтування суперечать фактичним матеріалам справи та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що відповідач у відзиві зазначає, що позивачем порушено п.п. 1.7.7 та 1.7.3 додатку № 1 до Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 року № 62, зокрема щодо відсутності необхідного маркування. Проте, представник позивача з цими доводами не погоджується та зазначає, що на пакуванні спірного товару «Електросамокат Xiaomi Electric Scooter 5, модель DDHBC35ZM» наявна інформація українською мовою про найменування та місцезнаходження виробника, його уповноваженого представника (імпортера), найменування товару, позначення серії і типу та дати виготовлення, а також нанесений знак відповідності технічним регламентам (трилисник). Крім того, на пакуванні товару «Електросамокат Xiaomi Electric Scooter 5, модель DDHBC35ZM» наявний QR-код, відсканувавши який, споживачі можуть отримати доступ до інструкції на цей пристрій українською мовою, копія якої наявна в матеріалах справи. Вищевказана інструкція містить, крім іншого, правила та умови ефективного і безпечного використання товару (застереження) українською мовою. Таким чином, з боку позивача відсутні порушення вимог Технічного регламенту безпеки машин щодо наявності маркування та інформації про безпечність на імпортованому ним товарі. Матеріалами справи також спростовуються твердження відповідача у відзиві про те, що виявлені порушення у маркуванні товару «Електросамокат Xiaomi Electric Scooter 5, модель DDHBC35ZM» не є формальною невідповідністю, оскільки при проведенні перевірки того ж самого товару в магазині ТОВ «Алло», відповідач сам визнав, що ці порушення є формальною невідповідністю, що підтверджується рішенням Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 14.07.2025 року №ПС/КР/23372/РН/0534/РО/5. Отже, твердження відповідача у відзиві про те, що виявлені ним порушення у маркуванні товару позивача не є формальною невідповідністю, є такими, що спростовуються виданими ним же документами, які є в матеріалах справи. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
25.03.2026 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких він зазначає наступне. Спірна постанова була винесена відповідачем в межах позапланової перевірки, що проводилась на підставі наказу від 12.09.2025 року № 696/ПС-ЗК та направлення від 12.09.2025 року №ПС/3.1/17800-25. З огляду на правові висновки Верховного Суду позивач вважає, що він незалежно від факту допуску чи недопуску до проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) має право посилатись на незаконність проведення такого заходу, що є підставою для скасування всіх індивідуальних актів, прийнятих за результатами проведення такого заходу. Таким чином, вважає, що позаплановий захід державного нагляду (контролю), проведений відповідачем, є незаконним, що, у свою чергу, зумовлює протиправність та необґрунтованість спірної постанови про накладення штрафу, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.
31.03.2026 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив, в яких він заперечує проти доводів позивача та зазначає про таке. Щодо постанови КМУ №303 від 13.03.2022 року зазначає, що Постановою №303 було припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і ринкового нагляду на період воєнного стану. Водночас пункт 2 цієї постанови прямо передбачав винятки, які дозволяли проведення позапланових заходів у випадку наявності загрози правам, життю та здоров`ю людей, безпеці держави чи довкіллю, а також для виконання міжнародних зобов`язань України. Крім того, пункт 5 постанови №303 (до його скасування) передбачав перелік продукції, щодо якої ринковий нагляд допускався навіть у період воєнного стану (електрообладнання, машини, ліфти, медичні вироби, іграшки тощо). Це свідчить, що законодавець не встановлював абсолютної заборони на перевірки. Щодо постанови КМУ №1511 від 27.12.2024 року зазначає, що останньою пункт 5 постанови №303 було виключено, що означає відновлення можливості проведення заходів ринкового нагляду у повному обсязі. Таким чином, на момент здійснення спірних заходів державного нагляду зазначений мораторій не діяв, а отже, постанова №303 не обмежувала повноваження органів ринкового нагляду, зокрема у сфері застосування Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції». Крім того, зазначає, що позивач посилається на практику Верховного Суду, сформовану переважно у податкових спорах. Водночас у сфері ринкового нагляду пріоритетним є захист прав споживачів, їхнього життя та здоров`я, а також безпечність продукції. З урахуванням вищенаведеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2026 року продовжено строк розгляду адміністративної справи до 13.04.2026 року.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.07.2025 року Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці прийнято наказ «Про проведення планової перевірки характеристик продукції» №506/ПС-ЗК відповідно до частини 3 статті 23 та частини 1 статті 25 Закону №2735-VI, згідно із Секторальним планом державного ринкового нагляду на 2025 рік, затвердженим Головою Держпраці І. Дегнерою 29.11.2024 року: наказано у період з 09.07.2025 року по 14.07.2025 року провести планову перевірку характеристик продукції у розповсюджувача машин та устаткування (підіймальні машини, підіймальне обладнання, ланцюги, канати та а текстильні стрічки), насосні станції, компресори, машини електромеханічні з умонтованим електричним двигуном, інструменти ручні пневматичні, гідравлічні або з умонтованим електричним чи неелектричним двигуном), обладнання, що використовується ззовні приміщень (кущорізи, ланцюгові пили переносні, газонокосарки (крім сільськогосподарського та лісового обладнання і багатофункціональних засобів, основний моторизований компонент яких має встановлену потужність >20 кВт), стрічкові конвеєри компресори (
08.07.2025 року Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці виписано направлення №ПС/3.1/13084-25 на проведення планової перевірки.
У період з 09.07.2025 року по 14.07.2025 року відповідачем проведено планову перевірку магазину «Алло», розташованого у Торговому центрі «Мікс» за адресою: вул. Преображенська, буд. 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська обл., та складено акт перевірки характеристик продукції від 14.07.2025 року №ПС/КР/23372/РН/0534.
Перевіркою встановлено, що ТОВ «Алло» здійснює реалізацію: електросамоката Xiaomi Electric Scooter 5, модель DDHBC35ZM. Міжрегіональним управлінням досліджено ланцюг постачання продукції, яка є небезпеченою, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам: електросамоката Xiaomi Electric Scooter 5, модель DDHBC35ZM, що підтверджується інформацією щодо ідентифікації продукції, яка є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, інформацією щодо ланцюга постачання продукції - електросамоката Xiaomi Electric Scooter 5, модель DDHBC35ZM, SKU:BHR9618 GL, яка є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам.
Уповноваженим представником виробника та імпортером електросамокату Xiaomi Electric Scooter 5, модель DDHBC35ZM є ТОВ «Юконтрейд».
У зв`язку з виявленими порушеннями під час перевірки ТОВ «Алло», в подальшому, 12.09.2025 року Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці прийнято наказ «Про проведення позапланової перевірки характеристик продукції по ланцюгу постачання» №696/ПС-ЗК відповідно до частини 3 статті 23 та пункту 1 частини 1статті 25 Закону №2735-VI, згідно акту перевірки характеристик продукції від 14.07.2025 року №ПС/КР/23372/РН/0534, наказано у період з 07.10.2025 року по 10.10.2025 року провести позапланову невиїзну перевірку характеристик продукції електросамоката Xiaomi Electric Scooter 5, модель DDHBC35ZM, в частині їх відповідності вимогам Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 30.01.2013 року №62, за місцезнаходженням органу ринкового нагляду: вул. Високовольтна, буд. 22, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., відділ ринкового нагляду Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці. Постачальник та імпортер є ТОВ «Юконтрейд», код ЄДРПОУ 45168605, адреса: вул. Котова Бориса, буд. 1Б, офіс 2, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49033.
12.09.2025 року Міжрегіональним управлінням виписано направлення №ПС/3.1/17800-25 на проведення позапланової перевірки.
У період з 07.10.2025 року по 10.10.2025 року Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці проведено позапланову перевірку характеристик продукції машини та устаткування, а саме: електросамокат Xiaomi Electric Scooter 5, модель DDHBC35ZM, та складено акт перевірки характеристик продукції від 10.10.2025 року №ПС/ДН/30460/РН/025431.
В ході перевірки встановлені наступні порушення вимог законодавства:
- на електросамокаті Xiaomi Electric Scooter 5, модель DDHBC35ZM відсутня інформація, що має бути вказана на машині українською мовою, а саме при введенні в обіг як особа, що є уповноваженим представником виробника та імпортером: найменування та місцезнаходження виробника та в разі необхідності його уповноваженого представника; найменування машини; позначення серії або типу; серійний номер (за наявності); рік вироблення, тобто рік, у якому виробничий процес завершено, що є порушенням вимог підпункту б пункту 1 частини 2 статті 25 Закону №2735-VI, пунктів 1.7.1, 1.7.3 додатку 1 до Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 30.01.2013 року №62, пункту 7 Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 30.01.2013 року №62.
Відповідно до наданої позивачем інформації на вимогу Міжрегіонального управління в порядку пункту 3 частини 1 статті 15 Закону №2735-VI від 16.09.2025 року №ПС/3.1/17894-25, ТОВ «Юконтрейд» ввело в обіг 240 (двісті сорок) одиниць електросамокатів Xiaomi Electric Scooter 5, модель DDHBC35ZM (ввізна митна декларація ВН.№10002 від 20.05.2025 року. Станом на 06.10.2025 року вказана продукція на залишках не обліковується.
На підставі проведеної перевірки, відповідачем складено:
- протокол від 10.10.2025 року № ПС/ДН/30460/РН/025431/ПТ/1 про виявлене порушення вимог Закону №2735-VI та Закону №2736-VI за фактом: під час перевірки з 07.10.2025 року по 10.10.2025 року встановлено, що постачальником та імпортером Товариством з обмеженою відповідальністю «Юконтрейд» код ЄДРПОУ 45168605 введено в обіг продукцію (електросамокаті Xiaomi Electric Scooter 5, модель DDHBC35ZM) з порушеннями вимог пунктів 1.7.1, 1.7.3 додатку 1 до Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 30.01.2013 року №62, пункту 7 Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 30.01.2013 року №62, а саме: на машині відсутнє найменування та місцезнаходження виробника та в разі необхідності його уповноваженого представника;
- постанова про накладення штрафу від 22.10.2025 №ПС/ДН/30460/РН/025431/ПТ/ ПС/1, позивачем введено в обіг продукцію (електросамокаті Xiaomi Electric Scooter 5, модель DDHBC35ZM) з порушеннями вимог пунктів 1.7.1, 1.7.3 додатку 1 до Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 30.01.2013 року №62, пункту 7 Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 30.01.2013 року №62, а саме: на машині відсутнє найменування та місцезнаходження виробника та в разі необхідності його уповноваженого представника.
Не погоджуючись із постановою відповідача від 22.10.2025 року №ПС/ДН/30460/РН/025431/ПТ/ПС/1, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» №2735-VI від 02.12.2010 року (далі Закон №2735) встановлює правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України №2735 орган державного ринкового нагляду - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного ринкового нагляду у межах сфери своєї відповідальності, державний колегіальний орган, що визначається відповідно до цього Закону (далі - орган ринкового нагляду).
У разі якщо орган ринкового нагляду здійснює визначені цим Законом та Законом України "Про загальну безпечність нехарчової продукції" повноваження також через свої територіальні органи, термін "орган ринкового нагляду" позначає також його територіальні органи.
Державний ринковий нагляд (далі - ринковий нагляд) - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.
Сфера відповідальності органу ринкового нагляду - перелік видів продукції, затверджений відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України, щодо яких відповідний орган ринкового нагляду здійснює ринковий нагляд.
Згідно з ч.1 ст.3 Закону №2735 законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього Закону, Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції", інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів.
Відповідно до ч.1-3 Закону №2735 під час проведення перевірок характеристик продукції проводиться перевірка документів, у разі необхідності - обстеження зразків продукції, за результатами яких приймається рішення про відбір та експертизу (випробування) зразків продукції, про що зазначається в акті, підготовленому відповідно до вимог статті 23-1 цього Закону.
При проведенні перевірок характеристик продукції органи ринкового нагляду враховують ступінь ризику, який може становити відповідна продукція, а також відомості, що містяться у зверненнях споживачів (користувачів) про захист їх права на безпечність продукції, та іншу інформацію щодо продукції.
Органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.24 Закону №2735 органи ринкового нагляду проводять перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів:
1) планові - згідно із секторальними планами ринкового нагляду;
2) позапланові:
а) за зверненнями споживачів (користувачів) відповідної продукції, а також органів виконавчої влади, виконавчих органів місцевих рад, правоохоронних органів, громадських організацій споживачів (об`єднань споживачів), об`єднань суб`єктів господарювання, у яких міститься інформація про розповсюдження продукції, що завдала шкоди суспільним інтересам чи має недоліки, що можуть завдати такої шкоди, і відсутня інформація, за якою виробника такої продукції може бути ідентифіковано, але міститься інформація, за якою може бути встановлено розповсюджувача, у якого було придбано (виявлено) таку продукцію;
а-1) за ланцюгом постачання, якщо за результатами перевірки характеристик продукції є підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам внаслідок дій чи бездіяльності виробника або будь-якого іншого суб`єкта в ланцюгу постачання;
б) у разі якщо під час перевірки характеристик продукції у виробника відповідної продукції виробник доведе що:
він не вводив в обіг продукцію, що є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам;
продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам внаслідок дій чи бездіяльності розповсюджувача (розповсюджувачів) такої продукції.
У випадках, зазначених у підпункті "б" пункту 2 цієї частини, встановлюється за ланцюгом постачання продукції особа, яка ввела таку продукцію в обіг, та особа, внаслідок дій чи бездіяльності якої продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам.
Згідно з п.1 ч.1 ст.25 Закону №2735 органи ринкового нагляду проводять перевірки характеристик продукції у її виробників якщо за результатами перевірки характеристик продукції у її розповсюджувача є документально підтверджені підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам внаслідок дій чи бездіяльності виробника такої продукції за умови повідомлення виробника про такі підстави на початку перевірки.
Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України №2735 під час проведення перевірки характеристик продукції у її виробників:
1) на початковому етапі перевірки об`єктами перевірки є:
а) наявність знака відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, та додержання вимог щодо форми, опису, правил та умов нанесення знака відповідності технічним регламентам, а також правил його застосування;
б) наявність супровідної документації, що має додаватися до відповідної продукції (зокрема інструкції щодо користування продукцією), етикетки, маркування, інших позначок, якщо це встановлено технічними регламентами, та їх відповідність встановленим вимогам;
в) наявність декларації про відповідність, якщо її складення передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, а також відповідність такої декларації встановленим вимогам;
г) загальний опис продукції;
2) на наступних етапах перевірки можуть бути проведені:
а) обстеження зразків відповідної продукції;
б) у разі якщо є підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам:
перевірка повного складу технічної документації на відповідну продукцію, передбаченого технічним регламентом;
перевірка документів щодо системи якості чи системи управління якістю, якщо їх надання передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції.
Під час проведення перевірки характеристик продукції на підставах, визначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, здійснюється відбір та експертиза (випробування) зразків продукції.
Згідно з пунктом 7 Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 року №62 (в редакції чинні на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Технічний регламент), до введення машини в обіг та/або в експлуатацію виробник або його уповноважений представник повинен забезпечити її відповідність суттєвим вимогам щодо безпеки та охорони здоров`я, зазначеним у додатку 1.
Відповідно до п.1.7.1 додатку 1 до Технічного регламенту інформація чи застереження на машинах повинні надаватися переважно у формі символів і піктограм, що легко розуміються. Будь-яка письмова або усна інформація чи застереження повинні бути складені українською мовою.
Згідно з п.1.7.3 додатку 1 до Технічного регламенту усі машини повинні мати видиме, розбірливе та незмивне маркування, яке містить такі мінімальні дані:
найменування та місцезнаходження виробника та в разі необхідності його уповноваженого представника;
найменування машини;
маркування знаком відповідності технічним регламентам згідно з пунктом 24 Технічного регламенту безпеки машин;
позначення серії або типу;
серійний номер (за наявності);
рік вироблення, тобто рік, у якому виробничий процес завершено.
Заборонено під час маркування знаком відповідності технічним регламентам зазначати більш ранню чи пізню дату на машині.
Крім того, якщо машина розроблена для застосування у потенційно вибухонебезпечному середовищі, на ній повинне бути нанесене відповідне маркування.
На машині також повинна бути нанесена повна інформація про її тип, суттєва для безпечного застосування машини. Така інформація наведена у пункті 1.7.1 цього додатка.
Якщо під час експлуатації машини її частину необхідно переміщувати за допомогою підіймального обладнання, дані про масу та місце стропування цієї частини повинні бути позначені чітко, незмивно та бути легко зрозумілими.
Частиною 1 статті 29 Закону №2735 визначено, що у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.
Відповідно до ч.3 статті 29 Закону №2735 орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність:
знак відповідності технічним регламентам було нанесено з порушенням вимог, визначених у відповідному технічному регламенті;
не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом;
не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність (її копія чи спрощена декларація про відповідність) не супроводжує продукцію, якщо це передбачено відповідним технічним регламентом;
декларацію про відповідність було складено з порушенням вимог;
органу ринкового нагляду не надано доступу до технічної документації або вона є неповною;
вчинено інші порушення встановлених вимог, визначені у відповідному технічному регламенті як формальна невідповідність.
Перелік порушень встановлених вимог, які вважаються формальною невідповідністю, уточнюється у відповідних технічних регламентах.
Відповідальність суб`єктів господарювання за невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів врегульована положеннями пунктів 1-4 частини 4 статті 44 Закону України №2735, якими передбачено, що до суб`єкта господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі:
1) невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, визначених частиною першою статті 28 цього Закону, - у розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, та у розмірі семи тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів;
2) невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, визначених статтею 29 цього Закону, крім усунення формальної невідповідності, передбаченої частиною третьою статті 29 цього Закону, - у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів (крім юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів - юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування;
3) невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо усунення формальної невідповідності, визначених частиною третьою статті 29 цього Закону, - у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів (крім юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів - юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування;
4) невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, визначених частинами першою та другою статті 29-1 цього Закону, - у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Так, рішенням від 14.07.2025 року № ПС/КР/23372/РН/0534/РО/5 Товариство з обмеженою відповідальністю «Алло» (третя особа) було зобов`язано до 18.08.2025 рокуу сунути виявлену відповідачем формальну невідповідність, яка полягала у:
- відсутності на товарі найменування та місцезнаходження уповноваженого представника виробника;
- відсутності найменування товару;
- відсутності на товарі знаку відповідності технічному регламенту;
- відсутності інформації/застережень на товарі українською мовою.
Виявлену відповідачем формальну невідповідність Товариством з обмеженою відповідальністю «Алло» у взаємодії з позивачем як імпортером товару було усунено, внаслідок чого відповідачем ухвалено рішення від 21.08.2025 року № ПС/КР/23372/РН/0534/РО/РС про скасування рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних заходів).
Таким чином, при проведенні перевірки ТОВ «Алло» відповідачем в особі т.в.о. начальника ОСОБА_1 було встановлено, що виявлені ним порушення в маркуванні товару «Електросамокат Xiaomi Electric Scooter 5, модель DDHBC35ZM», імпортером якого є позивач, є формальною невідповідністю, на усунення якої був наданий відповідний термін, і після усунення якої ухвалене рішення про скасування рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів.
Згодом, у відповідності до направлення від 12.09.2025 року № ПС/3.1/17800-25 по ланцюгупостачання відповідачем розпочато перевірку позивача щодо того ж самого товару («Електросамокат Xiaomi Electric Scooter 5, модель DDHBC35ZM»).
В ході вказаної перевірки Відповідачем складений протокол № ПС/ДН/30460/РН/025431/ПТ/1, за результатами розгляду якого винесено спірну постанову, яка так саме була підписана т.в.о. начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Бланком С.В., і якою встановлені порушення маркування товару, подібні тим, що попередньо були виявлені в магазині ТОВ «Алло»:
- відсутність на товарі найменування та місцезнаходження виробника або його уповноваженого представника;
- відсутність найменування товару;
- відсутність позначення серії або типу;
- відсутність серійного номеру (за наявності);
- відсутність року виготовлення.
Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності.
Таким чином, відповідач в рамках чинного законодавства, мав до укладання протоколу та винесення постанови про накладення штрафу винести рішення про усунення формальної невідповідності, яким надати позивачу строк на її усунення – аналогічно тому, як було здійснено щодо ТОВ «Алло».
Пунктом 2 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», у відповідності до якого до позивача було застосовано адміністративно-господарську санкцію за спірною постановою, встановлено, що до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі введення в обіг продукції, що не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених ст. 28 (серйозний ризик) та ч. 3 ст. 29 (формальна невідповідність) цього Закону), – у розмірі від двох до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на суб`єкта господарювання вже накладено штраф, – у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, позивач не може нести відповідальність за п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», оскільки, як вже було встановлено рішенням Південно-Східного міжрегіонального управлінням Державної служби з питань праці від 14.07.2025 року № ПС/КР/23372/РН/0534/РО/5, порушення у маркуванні товару «Електросамокат Xiaomi Electric Scooter 5, модель DDHBC35ZM» є саме формальною невідповідністю.
Єдиним видом адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу, яка могли б бути застосовані до позивача у даному випадку, є передбачена п. 3 ч. 4 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», а саме: невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо усунення формальної невідповідності, визначених ч. 3 ст. 29 цього Закону, – у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг.
Однак, вказані адміністративно-господарські санкції могли б бути застосовані до позивача виключно у разі невиконання ним рішення відповідача у визначений в даному рішенні термін. Проте такої можливості йому не було надано.
Отже, при проведенні перевірки товару в магазині ТОВ «Алло» відповідач дотримався вимог законодавства, які полягали в наданні строку на усунення формальної невідповідності, а щодо того ж самого товару, який перевірявся вже по ланцюгу постачання у позивача, вказані ж вимоги законодавства порушив.
Відповідачем при проведенні спірної перевірки порушено принцип правової визначеності, який є фундаментальним в діяльності органів державної влади кожної демократичної та правової держави.
Неправомірність застосування штрафу за порушення законодавства без надання можливості суб`єкту господарювання добровільно його виконати і усунути порушення у встановлений у такому документі термін (строк) підтверджується і практикою Верховного Суду. Зокрема, як підкреслив Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 року у справі № 300/775/19, «частиною 11 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються».
Вищевикладене свідчить про те, що відповідачем допущено істотні порушення при проведенні планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», за результатами якого прийнято спірну постанову Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 22.10.2025 року № ПС/ДН/30460/РН/025431/ПТ/ПС/1, що свідчить про її протиправність та необхідність скасування.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити з викладених вище підстав.
Щодо клопотання позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн. суд зазначає наступне.
Так, за змістом приписів ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1 та 2 статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Як зазначалося вище, за правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України 05.07.2012 № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закону № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 Закону № 5076-VI визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Таким чином, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ч.1 ст.1 Закону №5076-VI).
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Так, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16.
Судом встановлено, що на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу останнім надано договір про надання правової допомоги №01/10 від 01.10.2024 року, додаткова угода №9 від 11.11.2025 року до договору, акт прийому-передачі послуг №9 від 17.11.2025 року до договору, платіжну інструкцію №19561160 від 17.11.2025 року, ордер серії АЕ №1436477 від 31.10.2025 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія №ДП №3604 від 25.01.2018 року.
Так, за умовами договору про надання правової допомоги №01/10 від 01.10.2024 року, укладеного між Адвокатським бюро «Олександра Шевченка», в особі керівника Шевченко О.А. та клієнтом Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮКОНТРЕЙД», в особі директора Робко Г.В. предметом договору є надання виконавцем усіма законними методами та способами правової допомоги замовнику у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а Замовник зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором (п.1.1 Договору).
Відповідно до п.2.1.1 договору виконавець зобов`язується надати правову допомогу замовнику із представництва та захисту законних прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, відповідно до вимог чинного законодавства України та цього договору.
Згідно із п. 3.1 цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до моменту надання Виконавцем послуг, визначеним цим договором та додатковими угодами до нього.
Пункт 5.1 договору визначає про те, що детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати замовником виконавцю гонорару та фактичних витрат пов`язаних із виконанням даного договору, окремо обумовлюється сторонами та може визначатися додатковою (ми) угодою (ми) до цього договору.
11 листопада 2025 року між сторонами було укладено додаткову угоду №9 до договору про надання правової допомоги №01/10 від 01.10.2024 року (далі – додаткова угода), якою було погоджено надання наступних послуг: надання консультації з питань порядку та способу визнання протиправною та скасування постанови Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 22.10.2025 року № ПС/ДН/30460/РН/025431/ПТ/ПС/1 щодо застосування до ТОВ «ЮКОНТРЕЙД» адміністративно-господарської санкції у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн.; вивчення та юридичний аналіз наданих Замовником документів, що пов`язані зі спірними правовідносинами; аналіз, вивчення судової практики, що пов`язана зі спірними правовідносинами, опрацювання необхідних нормативно-правових джерел; роз`яснення Замовнику за наслідками ознайомлення з наданими документами та вивчення судової практики перспектив судового розгляду та можливих рішень, що можуть бути ухвалені за результатами розгляду справи судом; складання проекту позовної заяви про визнання протиправною та скасування постанови Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 22.10.2025 року № ПС/ДН/30460/РН/02543 І /ПТ/ПС/1; узгодження з замовником проекту позовної заяви, формування додатків до позовної заяви. Також у додатковій угоді зазначено про те, що сторони погодили, що замовник здійснює, узгоджену в п. 2 додаткової угоди, оплату вартості послуг протягом 10 календарних днів з моменту підписання акту прийому-передачі послуг (п.3 Додаткової угоди).
17 листопада 2025 року між сторонами було складено акт прийому-передачі послуг №9 до вищевказаного договору про надання правової допомоги, яким передбачено, що виконавець надав, а замовник прийняв послуги визначені додатковою угодою на загальну суму 10 000 грн за 17 годин, а також що даний акт є підставою для здійснення оплати.
Відповідно до платіжної інструкції №19561160 від 17.11.2025 року ТОВ «Юконтрейд» було сплачено на розрахунковий рахунок Адвокатського бюро «Олександра Шевченка» 10 000 грн. із зазначенням платежу: «оплата адвокатських витрат на підставі акту №9 від 17.11.25 до договору №01/10 від 01.10.2024 року та додаткової угоди №9 від 11.11.25».
Суд зазначає, що дана справа не викликає складності у правовому розумінні, та є справою незначної складності, відповідно до вимог п.10 ч.6 ст.12 КАС України, а також на наявність установленої практики з вирішення цієї категорії спорів.
Справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), є нескладною. У судових засіданнях адвокат участі не брав.
Також слід зазначити, що надання консультації усної (письмової) з вивченням документів, ознайомлення з матеріалами справи з наданим пакетом документів, опрацювання, систематизація інформації та документів, робота з нормативними документами, формування та узгодження правової позиції, аналіз судової практики у подібних правовідносин, підготовка позову як документу не входить до складових надання правничої допомоги, безпосередньо пов`язаною з розглядом справи в суді, а є правничої допомогою, наданою під час досудового врегулювання спору, а також є складовими етапу складання позовної заяви.
Суд також наголошує, що відповідно до частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
При цьому також необхідно враховувати, що Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Оцінивши судові та інші витрати, понесені позивачем, їх обґрунтованість та розумність, дійшов висновку, що підтвердженими належними та допустимими в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України доказами є витрати позивача на професійну правничу допомогу саме у сумі 3 000,00 грн.
Отже, на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи задоволення позовної заяви, за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого ним судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн., що складає 5422,40 грн.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю. 
Визнати протиправною та скасувати постанову Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 22.10.2025 року №ПС/ДН/30460/РН/025431/ПТ/ПС/1.
Стягнути з Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (49064, м. Дніпро, вул. Коксохімічна, буд. 1, код ЄДРПОУ 44729283) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юконтрейд" (49033, м. Дніпро, вул. Чорних Запорожців, буд. 1-Б, оф. 2, код ЄДРПОУ 45168605) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн., що складає 5422,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна