Справа № 576/2829/25
Провадження № 1-кп/576/163/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року          м. Глухів
Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді       ОСОБА_1 
при секретарі        ОСОБА_2 
за участі:
прокурора   ОСОБА_3 
обвинуваченого       ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові кримінальне провадження № 12025205580000192 від 03.09.2025 року по обвинуваченню  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Глухів Сумської області, українець, громадянин України, не працюючий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
Відповідно ст. ст. 2, 7, 12, 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» - діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і рослин, включених до таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України забороняється, а обіг рослин роду Коноплі (Cannabis), які містять наркотичні засоби та психотропні речовини та віднесено до списків №№ 3, 4 таблиці I зазначеного Переліку, здійснюється лише юридичними особами незалежно від форми власності за наявності відповідної ліцензії, в цілях та на підставах, передбачених статтями 15, 17, 19 і 20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».
На початку травня 2025 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , діючи умисно, в порушення вимог ст.ст. 2, 7, 12, 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року (в редакції зі змінами від 16.08.2024), якими встановлено правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, ігноруючи вимоги ст.ст.4, 6, 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» (в редакції зі змінами від 01.09.2001), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на території домогосподарства, належного на праві приватної власності ОСОБА_6 (його племінниці) та яким ОСОБА_4 користується на протязі останніх двох років, що за адресою: АДРЕСА_2 , - посіяв, шляхом внесення у відкритий ґрунт, насіння рослин роду Коноплі (Cannabis). У подальшому, після проростання насіння, в період часу з травня 2025 по 18 вересня 2025 року, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, на території вищезазначеного домогосподарства здійснював дії спрямовані на незаконне вирощування та визрівання зазначених рослин роду Коноплі, які виразилися систематичному догляді за ними, в їх прополюванні, підв`язці ( уникнення подальшого пошкодження стебл під власною вагою), для подальшого особистого вживання, без мети збуту.
18.09.2025 в ході обшуку домогосподарства, за адресою: АДРЕСА_2 , - працівниками поліції виявлено та вилучено з ґрунту 143 рослини роду Коноплі (Cannabis), що містять, відповідно до висновку експерта, в своєму складі психоактивну речовину – тетрагідроканнабінол та відноситься до рослин відповідно списків №№ 3,4 таблиці I затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року (в редакції зі змінами від 19.02.2025.
Окрім того, на початку вересня 2025 (точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , діючи умисно, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року, якими встановлено правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, ігноруючи вимоги ст.ст. 4, 6, 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» - усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на території домогосподарства, за яким здійснював догляд та яке перебувало в його користуванні, за адресою: АДРЕСА_2 , - зірвав частину вирощених ним стиглих рослин роду Коноплі та помістив їх до господарської споруди та будинку на території вказаного домогосподарства, з метою виготовлення та подальшого зберігання наркотичного засобу - канабіс, обіг якого, відповідно до списку № 1 наркотичних засобів та рослин, таблиці ІІ переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року - обмежено , без мети збуту. 
У подальшому, 18.09.2025 року в ході обшуку домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , - працівниками поліції виявлено та вилучено сухі рослини коноплі, суху рослинну масу, які згідно висновків експерта є канабісом, який віднесений до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. 
Загальна маса вилученого канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 3260,78 г, що відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» є особливо великим розміром.
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 310 КК України, а саме як незаконний посів та вирощування рослин конопель у кількості 50 і більше рослин та за ч. 3 ст. 309 КК України - незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено – канабіс, в особливо великих розмірах, без мети збуту.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро покаявся та показав, що підтверджує обставини, що викладені в обвинувальному акті, все зазначено вірно і нічого він не оспорює. Висновки для себе зробив. 
Прокурор просив визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 та ч. 2 ст. 310 КК України, та притягнути його до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд враховує, що обвинувачений, захисник та прокурор не заперечують проти такого порядку дослідження доказів, правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд прийняв до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, докази, які ніким не оспорювались, та дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309 та ч. 2 ст. 310 КК України.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 309 України як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу у особливо великих розмірах без мети збуту та за ч. 2 ст. 310 КК України як незаконний посів та вирощування рослин конопель у кількості 50 і більше рослин.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, щире каяття. 
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлені.
При вирішенні питання про міру покарання, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином відповідно до ст. 12 КК України, особу винного ОСОБА_4 , який свою вину визнав повністю, щиро покаявся, раніше не судимий, перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивно характеризується за місцем проживання, здійснює догляд за матір`ю, яка є інвалідом 3 групи, при цьому його рідний брат рахується безвісти зниклим на війні, стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, однак має хронічний вірусний гепатит С, з приводу чого проходив стаціонарне лікування, у зв`язку з чим, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 309 та ч. 2 ст. 310 КК України у виді позбавлення волі, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
В рішенні «Бемер проти Німеччини» Європейський Суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз…суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».
Виходячи із зазначеного, відношення обвинуваченого ОСОБА_4 до скоєного, даних про його особу: свою вину визнав повністю, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, здійснює догляд за матір`ю, яка є інвалідом 3 групи, рідний брат якого рахується безвісти зниклим на війні; відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства в умовах здійснення контролю за його належною поведінкою органом пробації під час звільнення від відбування покарання з встановленням іспитового строку відносно основного покарання на підставі статті 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених статтею 76 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. 
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. 
Витрати на проведення судових експертиз покласти на ОСОБА_4 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд- 

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309 та ч. 2 ст. 310 КК України, та призначити йому покарання: 
- за ч. 3 ст. 309 КК України у виді п`яти років позбавлення волі,
- за ч. 2 ст. 310 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. 
Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Початок іспитового строку обраховувати з 23 квітня 2026 року.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судових експертиз у сумі 30 307,60 грн.
Речові докази: рослини коноплі та рослинну масу, схожу на рослини коноплі, суху рослинну масу, які поміщенні у картонних коробках до камери зберігання постановою слідчого від 25.09.2025 року та рослини коноплі, які поміщені до картонних коробок, і фрагмент верхньої полімерної пляшки з нашаруванням темно-коричневого кольору всередині та нижню частину полімерної пляшки, які поміщені до спец пакету, поміщені до камери зберігання постановою слідчого від 29.09.2025 року – знищити.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Суддя    ОСОБА_1