ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/21604/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 року (суддя Сліпець Н.Є., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 07.11.2025 року) у адміністративній справі №160/21604/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зарахувати до страхового стажу певні періоди роботи, зобов`язання призначити пенсію за віком, суд –

в с т а н о в и в:
У липні 2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту – відповідач), в якому просила визнати протиправним рішення відповідача від 23.06.2025 року №262440029430, щодо відмови їй в призначенні пенсії, призначити пенсію за віком; скасувати рішення відповідача від 23.06.2025 року №262440029430 про відмову їй у призначенні пенсії за віком; зобов`язати відповідача призначити їй пенсію за віком з дня її звернення із заявою про призначення пенсії за віком, а саме з 16.06.2025 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 року позовні вимоги задоволено.
З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та подало апеляційну скарг, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення суду, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що рішенням від 23.06.025 року №262440029430 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком за її заявою від 16.06.2025 року у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж ОСОБА_1 становить 28 років 02 місяці 29 днів; до страхового стажу не зараховано періоди роботи в росії 16.04.1984 року – 14.05.1987 року згідно трудової книжки серії АТ-ІІІ від 14.05.1984 року, оскільки відповідно до постанови Кабінету міністрів України №562 від 16.02.2025 року відсутня відповідь про підтвердження факту зарахування періодів роботи в такій державі до страхового стажу згідно законодавству відповідної держави.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 16.06.2025 року звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішенням від 23.06.2025 року №262440029430 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю страхового стажу роботи та відсутністю інформації щодо неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації. Вік заявниці становить 61 років 04 місяців 01 днів, страховий стаж - 28 років 02 місяців 29 днів; до страхового стажу не зараховано періоди роботи в росії з 16.04.1984 року по 04.05.1987 року згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.05.1984, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №562 від 16.05.2025 року відсутня відповідь про підтвердження факту зарахування періодів роботи в такій державі до страхового стажу (стажу роботи) згідно із законодавством відповідної держави. У разі коли у заяві про призначення пенсії особа зазначила інформацію про те, що вона не отримує пенсійні виплати в іншій державі, особа додає до заяви про призначення пенсії документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат. Суд врахував, що в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 04.05.1984 року наявні записи №1-3, згідно яких з 16.04.1984 року ОСОБА_1 працювала на Волховському молокозаводі машиністом, а з 25.04.1984 року переведена на посаду комірника готової продукції; 04.05.1987 року звільнена за ст. 31 КЗпП у зв`язку зі зміною місця проживання. Суд врахував, що періоди роботи ОСОБА_1 на території рф з 16.04.1984 року по 04.05.1987 року підтверджено записами трудової книжки, а також, відповідно до вимог Порядку №562 відсутній налагоджений обмін інформації між органами пенсійного забезпечення України та рф. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався ч.2 ст.4, ч.1 ст.8, частинами 1, 4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; ч.4 ст.1, статями 56, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; пунктами 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №63; пунктами 2.4, 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58; статтями 6, 13 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року; ст.4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15.04.1994 рок; постановою Кабінету Міністрів України "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" від 29.11.2022 року №1328; пунктами 1, 3, 5, 6 постанови «Деякі питання обчислення страхового стажу» від 16.05.2025 року №562 (набрала чинності 20.05.2025 року) та прийшов до висновку про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність, стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою. Суд вважав, що припинення участі російської федерації в Угоді від 13.03.1992, так само, як і прийняття постанови Кабінетом Міністрів України "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" від 29.11.2022 №1328, не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи ОСОБА_1 , адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень. Періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України в республіках колишнього Союзу РСР можуть бути зараховані до страхового стажу лише за умови (1) відсутності налагодженого обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та відповідної держави або (2) за умови ненадання відповіді на запит МЗС України протягом 45 днів з дати його надсилання. До моменту встановлення такого обміну чи отримання підтвердних документів пенсія обчислюється з урахуванням цих періодів, за умови, що особа у своїй заяві зазначає про відсутність пенсійних виплат у відповідній державі та неможливість їх документального підтвердження.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , 15.02.1964 року, 16.06.2025 року звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.06.2025 року №262440029430 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю страхового стажу роботи та відсутністю інформації щодо неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації. На момент звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу її вік становив 61 років 04 місяців 01 днів, страховий стаж - 28 років 02 місяців 29 днів; до страхового стажу не зараховано періоди роботи в росії з 16.04.1984 року по 04.05.198 року згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.05.1984 року, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 16.05.2025 року відсутня відповідь про підтвердження факту зарахування періодів роботи в такій державі до страхового стажу (стажу роботи) згідно із законодавством відповідної держави. У разі коли у заяві про призначення пенсії особа зазначила інформацію про те, що вона не отримує пенсійні виплати в іншій державі, особа додає до заяви про призначення пенсії документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат.
Згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 04.05.1984 року ОСОБА_2 працювала з 16.04.1984 року машиністом розливально-укупорочній машині 3 розряду на Волховському молокозаводі (наказ від 20.04.984 року №33); 25.04.1984 року переведена комірником готової продукції (наказ від 25.04.1984 року №34); 04.05.1987 року звільнена по ст.31 КЗпП РФСР (зміна місця проживання) (наказ від 17.04.1987 року №30).
Згідно форми РС-право, пенсійним органом не зараховано ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 16.04.1984 року по 04.05.1987 року.
Відповідно до частин 1, 4 ст.24, ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - до 32 років.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами
Відповідно до пунктів 1.1, 2.3, 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР №162 від 20.06.1974 року трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. Усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження). При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Відповідно до ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Відповідно до статей 1, 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Відповідно до пунктів 3, 4 постанови Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 року «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» Україна вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, від 13.03.992 року (набрала чинності 02.12.2022 року) у разі коли в документах, що подаються особою до територіального органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії, зазначено періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України в республіках колишнього Союзу РСР, у заяві про призначення пенсії така особа зазначає інформацію про те, що вона отримує або не отримує пенсійні виплати в інших державах. У разі коли у заяві про призначення пенсії особа зазначила інформацію про те, що вона не отримує пенсійні виплати в іншій державі, особа додає до заяви про призначення пенсії документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат. У разі відсутності документів про неотримання в іншій державі пенсійних виплат особа зазначає причини неможливості їх отримання та може звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України за допомогою в поданні до іншої держави запиту щодо відповідних документів.
Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи зараховуються до трудового стажу. Заява ОСОБА_1 від 16.06.2025 року про призначення пенсії містить інформацію, завірену підписом останньої, про те, що вона не отримує пенсійні виплати в інших державах.
Враховуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд – 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 року у адміністративній справі №160/21604/25 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України. 

Головуючий - суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова