Справа № 346/3574/25 
Провадження № 1-кп/346/394/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2026 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд 
Івано-Франківської області

в складі головуючої судді: ОСОБА_1 
з участю: секретаря: ОСОБА_2 
прокурора: ОСОБА_3 
обвинуваченого: ОСОБА_4 
захисника: ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене в ЄРДР № 62025140150000262 від 01.04.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, депутатом не обирався, раніше не судимого, військовослужбовця, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, - 
В С Т А Н О В И В:
 
Обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив злочин передбачений ч.5 ст.407 КК України, а саме вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_4 , 21.11.2023 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації до лав Збройних Сил України. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 329 від 21.11.2023 року солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення. В подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 19-РС від 01.02.2025 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-номера обслуги мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону управління військової частини НОМЕР_1 та останній, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.02.2025 № 32 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Згідно Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Про введення в дію воєнного стану солдату ОСОБА_4 , достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України № 64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни. В порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.ст. 9,11,16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та ст.ст.1,4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, п.п. 1, 3 ч. 3ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», солдат ОСОБА_4 , будучи обізнаним із вище зазначеними вимогами законодавства, у тому числі в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану без поважних причин, 14.03.2025 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно, без поважних причин, перебував поза її розташуванням до 07.04.2025 року, проводячи службовий час на власний розсуд. 07 квітня 2025 року солдат ОСОБА_4 , з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 та повідомив про своє бажання та готовність у подальшому проходити службу в Збройних Силах України. 
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст. 407 КК України визнав. Надав наступні показання. Вказав, що хоче служити і йому служити подобається. Зазначає, що проходив реабілітацію у зв`язку з пораненням. В березні 2025 року самовільно залишив війському частину НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , і не було відомо про відповідальність за залишення частини. Також проходив лікування, хоча від служби не відмовляється, а також хоче повернутись до військової служби. Щиро розкаюється у вчиненому, зазначив, що більше такого вчиняти не буде. 
Cуд, дослідивши в сукупності всі докази по кримінальному провадженні, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, та підтверджується також доказами по кримінальному провадженні, а саме: - Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження: 62025140150000262, від 01.04.2025, правова кваліфікація кримінального правопорушення: ст.407 ч.5 КК України, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації стрілець-номер обслуги 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхонтої роти мотопіхотного батальйону управління військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , 14.03.2025 самовільно в умовах воєнного стану залишив розташування військової частини НОМЕР_1 . 07.04.2025 слідчим скеровано на ВЛК, однак ВЛК не пройшов; 
- Копією повідомлення військової частини НОМЕР_1 від 18 березня 2025 року № 4/1026, згідно якого вбачається, що 14 березня 2025 року під час перевірки наявності особового складу в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , було виявлено відсутність в розташуванні військової частини ОСОБА_4 . В розташуванні військової частини НОМЕР_1 вищевказаний військовослужбовець відсутній. Розшукові заходи, організовані командуванням військової частини НОМЕР_1 , позитивних результатів не дали, на телефонні дзвінки солдат ОСОБА_6 , не відповідає, місцезнаходження його невідоме. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14 березня 2025 року № 448 призначено службове розслідування за фактом смамовільного залишення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 . Зазначається, що оскільки солдат ОСОБА_6 , вчинив самовільне залишення частини без поважних причин тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану та незаконно відсутній на військовій службі з 14 березня 2025 року по теперішній час, в його діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 407 КК України. На підставі зазначеного, тимчасово в.о., командира військової частини НОМЕР_1 повідомляє про вищевказане кримінальне правопорушенн; 
- Копією акта службового розслідування від 22.03.2025 року, з якого вбачається, що службовим розслідуванням встановлено, що під час проведення ранкового шикування мотопіхотного батальйону управління військової частини НОМЕР_1 о 09 годині 00 хвилин 14 березня 2025 рокув пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , номером обслуги 3 відділення зенітного ракетного взводу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_8 , було виявлено відсутність на службі без поважних причин стрільця-номера обслуги 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхтного батальйону управління військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 , який самовільно залишив місце проходження військової служби, про що рапортом № 5182 від 14 березня 2025 року доповів командиру мотопіхотного батальйону управління військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_9 ; Факт самовільного залишення військової частини, а саме місця служби, без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану вчинене стрільцем - номером обслуги 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону управління військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 , в період з 14 березня 2025 року, визнано підтвердженим ;
- Копією витягу із наказу від 14.03.2025 року № 448, згідно якого наказано заступнику командира мотопіхотної роти з психологічної підтримки персоналу мотопіхотного батальйону управління військової частини НОМЕР_1 в термін до 23 березня 2025 року провести службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 14 березня 2025 року солдатом ІНФОРМАЦІЯ_4 ; - Копією рапорту командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2025 року в якому він доповідає, що під час ранкового шикування 14.03.2025 року було виявлено відсутність стрільця-номера обслуги 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 . Пошукові заходи даного військовослужбовця позитивних результатів не дали, на телефонні дзвінки не відповідає, місце його знаходження не відоме. Просить по факту відсутності солдата ОСОБА_4 , призначити службове розслідування, яке пропонує провести офіцеру психологічної підтримки персоналу лейтенанту ОСОБА_10 ; 
- Копією витягу із Наказу від 14.03.2025 року № 73 згідно якого вбачається, що вважати таким що вибули з пункту постійної дислокації солдата ОСОБА_4 , вважати таким, що 14 березня 2025 року самовільно заилишив військову частину, з 15 березня 2025 року зняти з котлового забезпечення; 
- Копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.03.2025 року № 948 згідно якого вбачається, що службове розслідування, призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14 березня 2025 року № 448 "Про призначення службового розслідування за фактом самовільно залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 , визнано завершеним. Факт самовільного залишення військової частини, а саме місця служби, без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану вчинене смтрільцем - номером обслуги 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону управління військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 , в період з 14 березня 2025 року, визнано підтвердженим; 
- показаннями свідка ОСОБА_8 , який надав наступні показання, а саме вказав, що під час несення ним військової служби, під час шикування, було виявлено відсутність ОСОБА_11 , місцезнаходження було невідоме на телефон не відповідав, після вказаного факту він повідомив керівництву військової частини про відсутність військовослужбовця ОСОБА_12 , та керівництво в свою чергу дало наказ подавати документи про самовільне залишення, вказав, що вказана подія відбулась у березні 2025 році. Білоус не повідомляв причини залишення військової частини до залишення, і після залишення не повідомляв про своє перебування. Вказав, що в його обов`язках входить відповідальність про наявність особового складу. Скарг щодо здоров`я ОСОБА_6 , не повідомляв. Вказав, що телефонував ОСОБА_13 , однак на телефонний дзвінок не відповідав і не передзвонював. 
Перераховані докази суд визнає достовірними, і що даних про те, що вони здобуті незаконним шляхом у суду немає. Оскільки викладені докази узгоджуються між собою відносно обставин вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 , злочину, і відповідають фактичним обставинам справи, суд обґрунтовано бере та посилається виключно на ці докази. 
За таких обставин, у суду відсутні підстави і сумніви в достовірності вищевказаних доказів. 
Отже, вина обвинуваченого ОСОБА_4 , знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії слід кваліфікувати за ч.5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану. Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другоюстатті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Вчинене кримінальне правопорушення, обвинуваченим ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Згідно із ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття. Згідно із ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено. Вивчення даних про особу обвинуваченого встановлено, що обвинувачений, є раніше не судимим, також те, що відповідно до копії військово-лікарської комісії від 23.09.2024 року № 959 ОСОБА_4 , є придатним до військової служби, а також згідно копії службової характеристики ОСОБА_4 , а саме її висновку про те, що ОСОБА_4 , займаній посаді не відповідає, а також встановлено, що гр. ОСОБА_4 , в КНП "ПНЦ ІФ ОР" не звертався, амбулаторну допомогу не отримував. На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, суд доходить висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також для застосування до нього ст.75 КК України, а тому йому слід призначити покарання за ч.5 ст.407 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції ч.5 ст.407 КК України, в мінімальному розмірі. Крім того, суд вважає, з врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін. Витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженні відсутні. Речові докази відсутні. Керуючись ст.ст., 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Строк відбуття покарання рахувати з дня обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто з 03.06.2025 року. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя: 	ОСОБА_1