Справа № 420/32125/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500490/2025/000006/2 від 13.06.2025, картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500490/2025/000010 від 13.06.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час переміщення товару через митний кордон України декларантом до Одеської митниці подана митна декларація з визначеною декларантом вартістю товару. Однак за результатами митного оформлення митним органом прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості. Позивач з даним рішенням не погоджується та вважає його протиправним та таким, що порушує його права та інтереси. Документи, подані декларантом для митного оформлення товару за ціною контракту, відповідають вимогам ст. 53 Митного Кодексу України, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх данні піддаються обчисленню, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність будь-яких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за другорядним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства. Підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару були відсутні. Подані позивачем (декларантом) документи містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості імпортованих товарів, відомості щодо ціни та не містять розбіжностей. Відповідачем неправомірно застосовано другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товарів. У зв`язку із прийняттям оскаржуваного рішення про коригування та картки відмови на позивача було покладено додаткові фінансові зобов`язання у вигляді митних і інших пов`язаних платежів, що призвело до порушення майнових прав позивача
Ухвалою судді від 29.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
20.10.2025 до суду від Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що під час митного оформлення вживаних рефрижераторних контейнерів автоматизована система ризиків встановила необхідність обов`язкового контролю. Перевірка поданих документів виявила суттєві розбіжності, зокрема невідповідність місця відправлення товару в інвойсі та залізничних накладних. У поданій документації були відсутні відомості про витрати на навантаження та страхування, що впливають на правильність формування митної вартості. Надана позивачем цінова довідка базувалася на акті технічного огляду, складеному самим замовником, що ставить під сумнів об`єктивність оцінки втрати якості товару. Оскільки позивач не надав додаткові документи на письмовий запит митниці, відповідач правомірно відмовив у застосуванні основного методу визначення вартості. Митниця застосувала резервний метод на основі інформації з бази даних про аналогічні товари, за якими рівень цін був значно вищим. Рішення про коригування та картка відмови були видані відповідно до норм Митного кодексу України, що підтверджується сталою практикою Верховного Суду. Щодо витрат на правничу допомогу, відповідач вважає їх розмір завищеним та неспівмірним зі складністю справи. Витрати на переклад документів також не підлягають відшкодуванню, адже вони понесені до відкриття провадження, а перекладач не залучався судом. Відповідач наголошує, що діяв виключно в межах повноважень, тому просить повністю відмовити в задоволенні позову.
20.10.2025 до суду від ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» надійшла відповідь на відзив, згідно з якою наданий разом із декларацією пакет документів, що включає інвойс, банківські платіжні інструкції та контракт, є вичерпним і повністю підтверджує заявлену вартість за першим методом. Відповідач у відзиві лише дублює зміст оскаржуваного рішення, не наводячи жодного належного доказу наявності реальних розбіжностей чи фінансових невідповідностей у документах. Посилання митниці на відсутність відміток про перетин кордонів усередині Шенгенської зони та вимоги щодо страхування за умов FCA є необґрунтованими та суперечать нормам МК України й правилам Інкотермс. Митний орган безпідставно проігнорував подані первинні документи та перейшов до резервного методу визначення вартості без належного порівняння характеристик вживаних контейнерів, як-от ступінь їхнього зносу. Твердження про проведення консультацій із декларантом не відповідають дійсності, а посилання на інформаційні бази ЄАІС не можуть бути самостійною підставою для коригування ціни згідно з позицією Верховного Суду. Витребування додаткових документів відбувалося без пояснення того, які саме обставини вони мають підтвердити, що свідчить про формальний підхід митниці.
24.10.2025 до суду від Одеської митниці надійшли заперечення, згідно з якими під час перевірки декларації було виявлено суттєві розбіжності, що прямо перешкоджали підтвердженню заявленої вартості за основним методом. Зокрема, виявлено логістичну невідповідність між заявленим місцем поставки в Нідерландах та фактичним відправленням товару з Польщі за відсутності документів на внутрішнє переміщення. Також у рахунку на транспортні послуги виявлено суму у розмірі 337 707,09 грн за маршрутом Роттердам-Одеса-Ліски, яку декларант безпідставно не включив до розрахунку митної вартості. Митниця наголошує, що в поданих документах була повністю відсутня інформація про страхування вантажу та платіжні підтвердження оплати експедиторських послуг. Надана позивачем цінова довідка визнана неналежним доказом, оскільки вона ґрунтується на акті технічного стану, складеному самим замовником, що ставить під сумнів об`єктивність експертного висновку. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, саме на позивача покладено обов`язок доведення митної ціни, а наявність сумнівів дає митному органу законне право витребовувати додаткові відомості. Оскільки витребувані документи не були надані в повному обсязі, митниця правомірно застосувала резервний метод визначення вартості на основі даних АСМО «Інспектор». Одеська митниця діяла виключно у межах чинного законодавства, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 25 жовтня 2023 року між компанією Triton Container Limited (продавець) та ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» (покупець) було укладено зовнішньоекономічний контракт № 25/10/2023 на поставку вживаних контейнерів із чорних металів для перевезення товарів.
На виконання умов контракту продавцем було виставлено інвойс (рахунок-фактуру) № MC5028888 від 28 квітня 2025 року на загальну суму 54 200 доларів США, а також надано декларацію про походження товару, що підтверджувало вартість одиниці товару (рефрижераторного контейнера тип 40HC) на рівні 3 492,4 доларів США.
Декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подана митна декларація (МД) №25UA500490001458U3 від 14.06.2025, відповідно до якої за умовами поставки FCA на митну територію України надійшов товар ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС», а саме: - товар № 1 - Контейнери з чорного металу для перевезення товарів загального призначення одним або кількома видами транспорту, бувші у використанні: Контейнери 40-футові рефрижераторні, тип - 40HC (45R1), 21 шт.: № APRU5822594 - 2008 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ APRU5822721 - 2008 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ CGMU5017689 - 2008 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Thermo King).№ TCLU1098137 - 2010 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Thermo King).№ TCLU1098604 - 2010 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Thermo King).№ TCLU1110510 - 2010 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Thermo King).№ TRIU8138426 - 2010 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier). № TRIU8727895 - 2010 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ APRU6110927 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ APRU6112410 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ APRU6122131 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ TCLU1002562 - 2008 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Thermo King).№ TRIU8632505 - 2009 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ TCLU1084175 - 2010 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Thermo King).№ TRIU8165231 - 2010 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ TRIU8725589 - 2010 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ APRU6107970 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ APRU6111775 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ APRU6113248 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ APRU6113551 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ TCLU1277322 - 2012 року виробництва (обладнаний холодильною установкою StarCool).У комплекті, мають сліди тривалої експлуатації, множинні корозійні ушкодження зовнішньої поверхні та вм`ятини по корпусу з ушкодженнями та осипанням лакофарбового покриття (сколи, подряпини, вимагає заміни). Необхідно здійснити обслуговування установки (реф.), діагностику електронного обладнання, заміну фільтрів, патрубків та ремонт електронного обладнання. Контейнери-рефрижератори знаходяться у неробочому стані та вимагають додаткових ремонтно-відновлювальних робіт. Агрегати не заправлені фреоном та вимагають зробити заправку фреоном. Втрата якості - 80-85%.
На виконання вимог статті 54 МКУ під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №25UA500490001458U3 від 14.06.2025 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500490/2025/000006/2 від 13.06.2025, а саме:
1) товар, відповідно до наданого інвойсу, поставляється на умовах поставки FCA Rotterdam (Нідерланди), згідно наданих до митного оформлення залізничних накладних – станція відправлення товару – Гливице-Порт, Польща. У наданих товаросупровідних документах (інвойсі, залізничних накладних) відсутні печатки (штампи) іноземних компетентних митних органів, що проставляються при проходженні кордону. Транспортні документи щодо переміщення товару з місця відправлення Rotterdam (Нідерланди) до залізничної станції Гливице-Порт (Польща) митному органу не надавались;
2) відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію. України, проте в рахунку на оплату транспортних послуг від 06.06.2025 № 4283 відомості щодо зазначених витрат відсутні. Крім того, в рахунку зазначені витрати за послуги з організації перевезення за маршрутом Роттердам-Одеса-Ліски у сумі 337707,09 грн, які декларантом не включено до митної вартості товару;
3) у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення або нездійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, вартості послуг організації перевезення товарів на території третіх держав, наявності/відсутності додаткових послуг згідно договору транспортного експедирування від 27.04.2021 № ТЕ-27042021, внаслідок чого неможливо перевірити правильність розрахунку та визначення митної вартості товарів; - до митного оформлення не надані банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури згідно п. 5.4 договору на транспортного експедирування від 27.04.2021 № ТЕ-27042021; -у залізничних накладних зазначений перевізник «ППЦ Интермодал А.О.» за договором 16/2024-ЦЮ від 02.01.2024, який до митного оформлення не подавався. Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 N599, до зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Таким чином, неможливо встановити належність послуг з перевезення до оцінюваної партії товару; - для підтвердження заявленої митної вартості надана цінова довідка від 11.06.2025 № 253/18 складена ФОП ОСОБА_1 . Замовником цінової довідки від 11.06.2025 № 253/18 є ТОВ "СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС", який є покупцем товару;
4) розрахунок показника втрати якості, одного із основних показників, який впливає на визначення ринкової вартості товарів, відповідно до зазначеної цінової довідки, здійснено на підставі відомостей щодо технічних оглядів об`єкта оцінки, які виконані саме замовником (акт технічного стану від 10.06.2025 №1006), у діях якого з оцінки та визначення технічного стану товару бракує неупередженості або об`єктивності. Також встановлено, що для застосування методу аналогів продажу розглянуто обладнання, що пропонується до продажу на відкритому ринку в країні виробника. Враховуючи, що товари, відповідно да наданого інвойсу, поставляються на умовах поставки FCA Rotterdam, експертом у ціновій довідці від 11.06.2025 № 253/18 не враховано вартість перевезення із країни відправлення до місця ввезення на митну території України, а також не враховано ціну на внутрішньому товарному ринку.
Оскільки надані позивачем документи містили вищенаведені розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МКУ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.
На підставі ч.3 статті 53 МКУ, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: - виписку з бухгалтерської документації; - висновок про якісні та вартісні характеристики товарів; - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору; копію митної декларації країни відправлення.
Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів.
13.06.2025 електронним повідомленням прямим митним представником ФОП ОСОБА_2 , якій діє на підставі договору від 18.09.2024 № 180924, було надіслано повідомлення з листом від 13.06.2025 № № 13/06-1 та №13/06- 2, в яких зазначено, що інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару на даний час надати не мають можливості та прохання здійснити митне оформлення на підставі наданих документів.
З огляду на встановлені розбіжності та не подання декларантом витребуваних митницею додаткових документів, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500490/2025/000006/2 від 13.06.2025 та картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500490/2025/000010 від 13.06.2025.
За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом у відношенні товарів застосовано резервний метод (метод 2 ґ).
За допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор» встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить: по товару №1 «Контейнери 40-футові рефрижераторні, бувші у використанні, тип - 40HC (45R1: 2008-2012 року виробництва (обладнані холодильною установкою Carrier, Thermo King» є більшим – МД від 21.04.2025 № 25UA500490001029U0 (опис - бувші у використанні: контейнери 40-футові рефрижераторні, тип - 40HQ,.2008- 2011 року виробництва (обладнані холодильною установкою Carrier)., виробники: QINGDAO CIMC REEFER CONTAINER MANUFACTURE CO., LTD., QINGDAO CIMC SPECIAL REEFER CO., LTD, Торгова марка - нема даних. Країна виробництва CN.), метод визначення митної вартості – основний, умови поставки – DAP Одеса, та становить – 4703,04дол/шт), ніж заявлено декларантом 3492,4 дол/США.
Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) №25UA500490001458U3 від 14.06.2025 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МКУ.
Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 236 165,12 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу.
Зважаючи на безпідставну відмову митного органу в розмитнені товару за митною вартістю, визначеною декларантом, та на підставі повного пакету документів для митного оформлення товару, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.
Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною 5 ст. 54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідачем згідно ч. 5 ст. 54 МК України витребувані митна декларація країни експорту, документи, що містять відомості про вартість страхування, документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Також було повідомлено, що відповідно до п. 6 ст. 53 МКУ декларант за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах, зокрема, від 13.09.2019 у справі №815/6780/15, від 06.09.2019 у справі №803/1212/14, від 20.10.2020 у справі №809/1056/16 та ін.
Розглядаючи даний спір, суд встановив, що позивачем як при декларуванні товарів, так і на вимогу митниці, надано всі наявні у нього документи за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем при митному оформленні товару надано пакет документів, які містили числові показники ціни товару. Суд не погоджується з висновками митного органу про те, що надані позивачем документи мають розбіжності, зважаючи на наступне.
Щодо зауважень митного органу про те, що Товар, відповідно до наданого інвойсу, поставляється на умовах поставки FCA Rotterdam (Нідерланди), згідно наданих до митного оформлення залізничних накладних – станція відправлення товару - Гливице-Порт, Польща. У наданих товаросупровідних документах (інвойсі, залізничних накладних) відсутні печатки (штампи) іноземних компетентних митних органів, що проставляються при проходженні кордону. Транспортні документи щодо переміщення товару з місця відправлення Rotterdam (Нідерланди) до залізничної станції Гливице-Порт (Польща) митному органу не надавались.
За правилами «Інкотермс» умови FCA передбачають обов`язок продавця передати товар перевізнику у визначеному місці, проте це не обмежує право покупця (декларанта) на подальше консолідування вантажу або зміну виду транспорту (наприклад, з автомобільного на залізничний) у логістичних вузлах на шляху слідування. 
Той факт, що залізничні накладні оформлені зі станції у Польщі, свідчить лише про етапність процесу перевезення та зміну транспортного засобу, що є звичайною господарською практикою і жодним чином не впливає на ціну товару, визначену в інвойсі. Більше того, митний орган не надав доказів того, що переміщення товару між Нідерландами та Польщею призвело до збільшення складових митної вартості, які не були враховані декларантом.
Стосовно відсутності на інвойсі та залізничних накладних печаток (штампів) іноземних митних органів, суд враховує, що Королівство Нідерланди та Республіка Польща є членами Європейського Союзу та входять до спільного митного простору і Шенгенської зони, у межах яких діє принцип вільного руху товарів без внутрішнього митного контролю та обов`язкового проставлення відміток на внутрішніх кордонах. Таким чином, вимога митниці щодо наявності штампів про проходження кордону між країнами-членами ЄС суперечить чинним міжнародним договорам та самій суті спрощеного обігу товарів у межах митного союзу ЄС, а їх відсутність не може свідчити про недостовірність поданих документів.
При цьому документи про внутрішні переміщення товару територією третіх країн (транзит всередині ЄС) не входять до переліку обов`язкових, якщо вони не містять відомостей про витрати, що мають включатися до митної вартості до моменту перетину кордону України. Оскільки вартість доставки до кордону була підтверджена рахунком № 4283 від 06.06.2025 та довідкою про транспортні витрати, вимога надати проміжні логістичні документи є надмірною та свідчить про витребування документів, не передбачених законом, що прямо заборонено ч. 5 ст. 53 МК України.
Щодо зауважень митного органу про те, що в рахунку на оплату транспортних послуг від 06.06.2025 № 4283 відомості щодо витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України відсутні. Крім того, в рахунку зазначені витрати за послуги з організації перевезення за маршрутом Роттердам-Одеса-Ліски у сумі 337707,09 грн, які декларантом не включено до митної вартості товару.
За правилами п. 6 ч. 10 ст. 58 МК України такі витрати включаються до митної вартості лише у разі, якщо вони не були включені до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надано довідку про транспортні витрати та рахунок-фактуру, де відображена повна вартість транспортно-експедиційних послуг. Суд наголошує, що чинне законодавство не встановлює імперативної вимоги щодо деталізації кожної маніпуляції з вантажем (навантаження, перетарка) окремим рядком у рахунку, якщо такі послуги є складовою частиною загальної вартості перевезення за договором експедирування. 
Відтак, за відсутності доказів того, що ці витрати понесені позивачем понад суму, зазначену в договорі та рахунку, висновки митниці про їх відсутність є суто припущенням, яке не спростовує числове значення заявленої вартості.
Щодо зауважень відповідача про невключення до митної вартості витрат у сумі 337 707,09 грн за маршрутом «Роттердам-Одеса-Ліски», суд враховує, що дана сума становить загальну вартість перевезення по всьому маршруту, значна частина якого проходить територією України (від місця ввезення на митну територію до кінцевого пункту призначення).
Позивачем до митного оформлення було подано довідку про транспортні витрати, у якій вартість перевезення чітко розподілена на дві частини: витрати до кордону України (які включені до митної вартості) та витрати територією України (які не підлягають включенню). Митний орган, маючи у своєму розпорядженні цей розподіл, не навів жодних розрахунків або доказів, які б спростовували правильність математичного виокремлення витрат по території України, а лише формально констатував «невключення» всієї суми рахунку.
Щодо зауважень митного органу про відсутність у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) інформації про страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, вартості послуг організації перевезення товарів на території третіх держав, наявності/відсутності додаткових послуг згідно договору транспортного експедирування від 27.04.2021 № ТЕ-27042021.
За умовами поставки FCA (Інкотермс 2020) обов`язок щодо страхування вантажу не покладається на жодну зі сторін контракту.
Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України, страхові документи подаються лише у разі, якщо здійснювалося страхування.
При цьому позивач зазначає, що страхування вантажу не проводилося, а обов`язок доведення зворотного (факту страхування та оплати страхових премій) покладається саме на митний орган. Таким чином, відсутність страхового поліса в пакеті документів за умов FCA не становить порушення і не може бути підставою для сумніву у повноті відомостей про митну вартість.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 53 МК України обов`язковими є документи, що містять відомості про вартість перевезення (рахунок-фактура, акт виконаних робіт), а не факт їх попередньої оплати.
Оскільки рахунок-фактура № 4283 від 06.06.2025 містить усі необхідні реквізити та чітко корелюється з обсягом партії товару, відсутність документа про його оплату на момент оформлення не перешкоджає ідентифікації транспортних витрат та їх включенню до митної вартості.
Щодо посилань митниці на відсутність договору № 16/2024-ЦЮ від 02.01.2024 із перевізником «ППЦ Интермодал А.О.», суд зазначає, що позивач перебуває у договірних відносинах із експедитором (договір № ТЕ-27042021). Залучення експедитором третіх осіб (фактичних перевізників) до виконання логістичних завдань є стандартною практикою, що регулюється Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність». Покупець товару не зобов`язаний володіти та надавати митниці договори, укладені між експедитором та субпідрядниками, оскільки вартість послуг для позивача фіксується у рахунку експедитора, а не в договорах між ланками логістичного ланцюга.
Оцінюючи зауваження до цінової довідки № 253/18, суд підкреслює, що цей документ не є первинним документом, на якому базується визначення митної вартості за першим методом, а має виключно допоміжний, інформативний характер.
При цьому недоліки в додаткових документах (експертних висновках, довідках), які подаються за власним бажанням декларанта, не можуть нівелювати достовірність основних документів (інвойсу, контракту), якщо останні не містять розбіжностей у ціні товару. Факт замовлення довідки позивачем не свідчить про її упередженість, оскільки саме на суб`єкта господарювання покладено тягар збору доказової бази для підтвердження своєї правової позиції.
Щодо зауважень митного органу про те, що розрахунок показника втрати якості, одного із основних показників, який впливає на визначення ринкової вартості товарів, відповідно до зазначеної цінової довідки, здійснено на підставі відомостей щодо технічних оглядів об`єкта оцінки, які виконані саме замовником (акт технічного стану від 10.06.2025 №1006), у діях якого з оцінки та визначення технічного стану товару бракує неупередженості або об`єктивності. Також встановлено, що для застосування методу аналогів продажу розглянуто обладнання, що пропонується до продажу на відкритому ринку в країні виробника. Враховуючи, що товари, відповідно до наданого інвойсу, поставляються на умовах поставки FCA Rotterdam, експертом у ціновій довідці від 11.06.2025 № 253/18 не враховано вартість перевезення із країни відправлення до місця ввезення на митну території України, а також не враховано ціну на внутрішньому товарному ринку.
Згідно з положеннями ст. 53 МК України, основним документом, який підтверджує митну вартість за першим методом, є рахунок-фактура (інвойс), що відображає ціну, яка фактично сплачена за товар. Цінова довідка та акт технічного стану є додатковими документами інформаційного характеру, які подаються декларантом для підтвердження якісних характеристик вживаного товару. Суд зазначає, що суб`єктивні припущення митниці щодо «браку неупередженості» Позивача при складанні акта технічного стану не підкріплені жодними доказами. Митний орган, маючи право на проведення фізичного огляду товару, не скористався ним для спростування наведених у акті технічних даних, а відтак твердження про необ`єктивність огляду є бездоказовими.
Зауваження митниці про те, що експерт розглянув аналоги продажу на ринку країни виробника (або відправлення) без урахування вартості перевезення до України, свідчать про помилкове розуміння відповідачем суті ринкового дослідження. Метою цінової довідки є встановлення вартості самого товару з урахуванням його зносу, а не розрахунок повної структури митної вартості з урахуванням логістики. Витрати на транспортування підтверджуються окремими первинними документами (рахунками експедитора, довідками про транспортні витрати), які були надані позивачем. Вимагати від експерта-оцінювача врахування логістичних витрат у довідці про вартість товару є неправомірним, оскільки ці складові мають різну правову природу.
Доводи відповідача про необхідність врахування ціни на внутрішньому ринку України при оцінці імпортованого товару суперечать принципам митного оцінювання, закладеним у Главі 9 МК України. Митна вартість базується на вартості операції (ціні договору), а не на внутрішніх цінах країни імпорту. Посилання митниці на невідповідність ціни кон`юнктурі внутрішнього ринку не може бути самостійною підставою для відмови у визнанні заявленої вартості за першим методом, оскільки ціна угоди між незалежними контрагентами є пріоритетною.
Вирішуючи спір, суд враховує, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу щодо такого застосування судом статей 53, 54 МК України у подібних правовідносинах, зокрема у постанові від 23.10.2021 у справі №815/4821/16 (касаційне провадження №К/9901/39168/18), але не виключно.
З урахуванням зазначеного, зауваження митного органу стосовного того, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо цієї складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, є необґрунтованими.
Зазначивши у оскаржуваному рішенні про виявлені розбіжності, митний орган не зазначає яким чином це вплинуло на митну вартість товару та чому це є перешкодою до її визначення за першим методом.
Тобто, за встановленими у цій справі обставинами, суть виявлених митним органом недоліків знайшла своє відображення безпосередньо у рішенні про коригування митної вартості, які у процедурі митного оформлення є кінцевими та позбавляють декларанта можливості подавати додаткові документи. В той же час у вимогах про надання додаткових документів відповідач не зазначив законодавчо визначених підстав для цього та не вказав, чому з наданих до митного оформлення документів неможливо визначитись з правильністю (неправильністю) визначення декларантом митної вартості товару, а виключно наведено пропозицію надання додаткових документів за переліком, встановленим частиною третьої статті 53 МК України.
Такий підхід відповідача суперечить нормам статті 53 МК України, оскільки встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Натомість, у цій справі декларант фактично був позбавлений можливості зрозуміти, які саме складові митної вартості викликали сумнів у митного органу та які належить усунути додатковими документами.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 28.10.2020 у справі № 1.380.2019.000724 (адміністративне провадження №К/9901/25406/19).
Крім того, Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, зокрема у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 820/231/16, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що витребовуючи перелік документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Враховуючи викладене, суд вважає, що для митного оформлення позивачем були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.
Згідно зі ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
Як встановлено судом, за результатами проведеної консультації, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до ст. 64 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу. Попередні методи не застосовувалися з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованих позивачем товарів від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач належними доказами не спростував доводи позивача про правильність визначення ним митної вартості за основним методом та не довів наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару.
Таким чином, суд дійшов висновку, що надані уповноваженою особою позивача для митного оформлення товару документи відповідають вимогам частини 2 статті 53 Митного кодексу України, у повній мірі ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товару та підтверджують ціну товару, яка сплачена позивачем за ціною, вказаною в контракті (інвойсах, специфікації).
При цьому суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Під час розгляду справи митний орган не довів належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно було прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів.
Згідно рішення п. 71 Європейського суду з прав людини у справі "Звежинський проти Польщі" позбавлення майна, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності.
Під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі "Pressos Compania Naviera S. A." та інші проти Бельгії". Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.
При цьому, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.
Крім цього, згідно п. 17 рішення ЄСПЛ у справі «TOB «Полімерконтейнер» проти України», будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.
Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).
Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки про недотримання позивачем вимог митного законодавства і не довів правомірності оскаржуваних рішення про коригування митної вартості та картки відмови, у зв`язку із чим останні підлягають скасуванню.
Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.
Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.
Рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, лише в сукупності позбавляють позивача права оформити товар за основним методом визначення митної вартості та породжують обов`язок позивача задекларувати товар за визначеною відповідачем митною вартістю товару. Відповідно, скасування зазначених актів митного органу є способом захисту позивачем лише одного права - права оформити Товар за заявленою ним митною вартістю, що вказує на те, що це є однією позовною вимогою.
Таке правозастосування викладене в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2020 року у справі № 320/3053/19.
Предметом даного позову є одна вимога майнового характеру – щодо скасування рішення про коригування митної вартості товарів, яка також охоплює і картку відмови, за що в даному випадку, з урахуванням ціни позову 2833,98 грн (3542,48 х 0,8 - з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), підлягав сплаті судовий збір в граничному розмірі 2833,98 грн. Таким чином, сплачена (вдруге) сума 2422,40 грн є надмірною та підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.
З огляду на матеріали справи, з метою отримання правової (правничої) допомоги щодо надання правової консультації, підготовки матеріалів, складання процесуальних документів, представництва інтересів у суді Товариство з обмеженою відповідальністю «ОДЄТЕКС» звернулося до Адвокатського об`єднання «МІТРАС», з яким укладено договір про надання правової допомоги від 12.12.2025 № 12/12.
Згідно з п. 1 Договору, Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надати йому відповідно до умов договору необхідну правничу допомогу, консультації, представництво інтересів в суді всіх інстанцій на території України, інших державних органах, підприємствах, установах організаціях, з усіх питань, що стосуються прав і законних інтересів Замовника, а Замовник зі свого боку зобов`язується прийняти зазначені послуги та оплатити їх.
12.12.2022 між ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» та АО «МІТРАС» укладено додаткову угоду №1, відповідно до п.1 якої Виконавець за завданням Замовника надає йому правничу допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього у справах про визнання протиправними та скасування рішень Київської митниці про коригування митної вартості товарів та карток відмови.
Згідно п.3 Додаткової угоди №1 від 12.12.2022, Виконавець та Замовник погодили, що вартість правничої допомоги (гонорар), передбаченої п.1 даної Угоди, у суді першої інстанції становить: - 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп. - у разі, якщо ціна позову не перевищує 130000,00 грн.; - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. - у разі, якщо ціна позову перевищує 130000,00 грн.
20.10.2025 між ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» та АО «МІТРАС» підписано за результатами надання правничих послуг акт приймання-передачі правничої допомоги.
Згідно з детальним описом виконаних робіт та наданих послуги, виконаних адвокатом АО «МІТРАС» Олексієнко М.С. під час розгляду справи судом першої інстанції: попередній аналіз наданих Замовником документів по рішенню та картці відмови, дослідження законодавчої бази, розроблення правової позиції, консультування Замовника щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів), підготовка доказів, складених іноземною мовою на переклад, отримання перекладених доказів, – 13.06.2025-30.08.2025 – 20 годин роботи адвоката; підготовка позовної заяви, формування додатків до позовної заяви та подання до суду – 01.09.2025-18.09.2025 – 10 годин роботи адвоката; правовий аналіз відзиву на позовну заяву – 13.10.2025 - 3 години роботи адвоката; підготовка відповіді на відзив на позовну заяву, формування додатків до відповіді та подання - 14.10.2025-19.10.2025 - 3 години роботи адвоката.
20.10.2025 АО «МІТРАС» виставлено ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» рахунок-фактуру на оплату за надану правничу допомогу у розмірі 17000,00 грн, що підлягає до сплати ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС».
Також, позивач поніс судові витрати, пов`язані із підготовкою позову до подання, а саме - залучено перекладача. Витрати на послуги перекладача, які поніс позивач, склали 650 грн.
Надані позивачем документи на підтвердження понесених витрат із послуг перекладу стосуються здійсненого офіційного перекладу документів щодо предмету спору в даній справі, викладених іноземною мовою, тож, ці витрати були необхідними та неминучими.
Згідно з ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем до суду надано заперечення, в якому митний орган зазначає, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 17000,00 грн. становить 5,61 прожиткових мінімумів на працездатних осіб з 1 квітня 2024 року, або 2,125 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, або мінімальну заробітну плату у погодинному розмірі за 354,16 годин роботи. Отже, гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 17000,00 грн. є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності. 
В своїй заяві представник позивача зазначив, що понесені позивачем витрати із залученням перекладача у розмірі 650,00 грн пов`язані з професійним письмовим перекладом документів, що мають значення для справи.
Відповідач вважає, що сума витрат позивача із залученням перекладача, пов`язана із приведенням позовної заяви та доданих до неї письмових доказів у відповідність до вимог КАС України, тобто переклад документів замовлений позивачем до відкриття провадження у справі, тому понесені позивачем витрати безпосередньо не були пов`язані з розглядом цієї справи. Надання учасником справи до матеріалів судової справи письмових доказів з їх перекладом мовою, якою здійснюється адміністративне судочинство, не є тотожним поняттю залученню перекладача до справи в розумінні статті 71 КАС України.
Разом з тим, розмір понесених витрат на правничу допомогу входить до предмету доказування по справі. При цьому, позовні заяви цієї категорії фактично є шаблонними та не потребують значного часу та витрат на їх складання, рівно як і за розглядуваних обставин не потребувало значного часу вивчення судової практики в аналогічних спорах. Так, правовий аналіз судової практики та складання позовної заяви по схожих справах є порівняно типовою роботою, яка не розпочинається спочатку при підготовці наступного позову, а робота із практикою в подальших роботах повторює первісні судові практики. Тобто обсяги роботи при складанні однотипних позовних заяв за аналогічних спірних правовідносин не потребують докладання однакових зусиль та часу у порівнянні із опрацюванням іншої категорії спорів.
При викладених обставинах, дослідивши матеріали даної справи, суд вважає заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, ціною позову (позов немайнового характеру) і значенням справи для сторони, та, з урахуванням задоволення позову, вважає достатнім і співмірним розмір витрат правничої допомоги в сумі 2000 грн.
При цьому суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17.
Приписами частини третьої статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України, спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.
Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати пов`язані із залученням перекладачів.
Відповідно рахунку-фактури № 4/08 від 29.08.2025, послуга ФОП ОСОБА_3 із перекладу документа «Invoice MC5028888 Date 28-Apr-2025» складає 650 грн.
Згідно з платіжною інструкцією № 4111 від 11.09.2025, ТОВ «СКС» сплатило перекладачу ФОП ОСОБА_3 650 грн за послуги з перекладу згідно рахунку № 4/08 від 29.08.2025.
На підставі викладеного суд вважає за необхідне присудити позивачу понесені ним судові витрати на оплату робіт (послуг) перекладача з урахуванням розсуду спору відповідно до положень ст. ст. 137, 139 КАС України, за рахунок асигнувань суб`єкта владних повноважень – Одеської митниці.
Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» (67832, Одеська обл., Овідіопольський район, смт Великодолинське, пров. Ентузіастів, 2 ЄДРПОУ 38986871) до Одеської митниці Держмитслужби (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21А; ЄДРПОУ ВП 44005631) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500490/2025/000006/2 від 13.06.2025, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500490/2025/000010 від 13.06.2025.
Стягнути з бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» судові витрати в розмірі 2833,98 грн (дві тисячі вісімсот тридцять три грн. 98 коп).
Повернути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» судовий збір в розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.).
Стягнути з бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн (дві тисячі гривень) та витрати на оплату робіт (послуг) перекладача у розмірі 650 грн (шістсот п`ятдесят грн).
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк