ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
46025, м.Тернопіль, вул.Кн.Острозького, 14а, тел.:0352520573, e-mail: inbox@te.arbitr.gov.ua

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
26 лютого 2026 року м.Тернопіль	 	Справа № 921/698/25 	
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Андрусик Н.О. 
при секретарі судового засідання Дідур А.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні справу
за позовом керівника Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області, м.Кременець Тернопільської області інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, м.Тернопіль 
до відповідача Лановецької міської ради, м.Ланівці Кременецького району Тернопільської області
про стягнення 1 802 969,60 грн

за участю представників:
позивача: Жмуд Н.В., головний спеціаліст-юрисконсульт сектору правового забезпечення, довіреність №8-15-3 від 02.01.2025;
відповідача: Шевчук Н.О., головний спеціаліст юридичного відділу, довіреність №2 від 05.01.2026;
прокуратури: Куліковська Л.Б., прокурор, довіреність №12-9 вих-26 від 02.01.2026.

Зміст позовних вимог, позиція прокуратури.
Керівник Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області звернувся 20.11.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до Господарського суду Тернопільської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області з позовом до Лановецької міської ради про відшкодування 1 802 969,60грн шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Прокурор обґрунтовує вимоги фактом незаконної порубки дерев у лісовому урочищі «Білозірка», що розташоване за межами с. Білозірка Кременецького району Тернопільської області, котра перебуває у комунальній власності Лановецької громади. Факт порубки дерев зафіксовано Актом перевірки №1/045 від 31.05.2024, складеним працівниками Державної екологічної інспекції, згідно з яким підтверджено незаконну рубку дерев та визначено розмір заподіяної шкоди.
За даним фактом згідно заяви міської ради до ЄРДР внесено відомості та відкрито кримінальне провадження №12024211030000159 від 02.07.2024 за ч. 4 ст. 246 КК України. На даний час триває досудове розслідування.
Правовою підставою позову визначено норми ч. 2 ст. 107 ЛК України, згідно з якою шкода лісу, не наданому в користування, відшкодовується органом місцевого самоврядування, якщо винні не встановлені, та ст. 83 ЗК України, за якою органи місцевого самоврядування відповідальні за охорону лісів. 
Підставою здійснення прокуратурою представницьких функцій визначено неналежне виконання Інспекцією повноважень щодо захисту інтересів держави, оскільки даний державний орган знав про зазначене правопорушення, однак не вчинив заходів по відшкодуванню завданої шкоди, що свідчить про бездіяльність даного органу та є підставою для пред"явлення позову прокуратурою з метою захисту інтересів держави.
Шкода довкіллю, завдана знищенням 113 дерев, порушує державні інтереси, а невідшкодування розміру заподіяної шкоди призводить до ненадходження коштів до бюджетів. 

Позиція позивача.
Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області зазначено, що під час здійснення заходу державного контролю в лісовому урочищі «Білозірка» встановлено факт незаконної порубки 113 дерев різних порід (дуб, сосна, черешня, бук та інші). Дерева були зрізані на землях запасу, які перебувають у комунальній власності громади та не надані у користування. Розмір шкоди, розрахований згідно з діючими таксами, затвердженими Урядом та підтвердженим висновком експерта.
Інспекцією наголошено, що з 27.05.2021 всі землі за межами населених пунктів перейшли у комунальну власність територіальних громад. Оскільки постійний лісокористувач даної земельної ділянки відсутній, за законом саме міська рада зобов`язана забезпечувати охорону, захист та відтворення лісів на своїй території. Правовою підставою вимог теж наводить норми частини 2 статті 107 Лісового кодексу України.
Оскільки в межах кримінального провадження особи, що вчинили рубку дерев, не встановлені, то саме Лановецька міська рада має нести відповідальність за заподіяну шкоду. Інспекція стверджує, що вина міської ради полягає у протиправній бездіяльності - невиконанні обов`язків щодо контролю за лісовими ресурсами, що і дозволило невстановленим особам вчинити масову вирубку; зауважено, що у природоохоронних спорах вина правопорушника презюмується, а відповідач не надав доказів вжиття будь-яких превентивних заходів для охорони лісу до моменту виявлення незаконної рубки дерев.
Щодо оформлення Акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства № 1/045 від 31.05.2024, то Інспекцією зазначено, що такий акт складено в присутності представників ради та підписано повноважною особою відповідача разом із Польовою переліковою відомістю без жодних зауважень. Оскільки ці документи не оскаржувалися, то вони є чинними та належними доказами підтвердження виявленого порушення.

Заперечення відповідача.
Лановецька міська рада заперечила позовні вимоги, та вважає їх необґрунтованими, передчасними, такими, що ґрунтуються на неналежних доказах. Зокрема, відповідач вказує, що згідно зі статтею 107 Лісового кодексу України обов`язок громади відшкодувати шкоду виникає у разі остаточного не встановлення винних осіб. Оскільки за даним фактом триває кримінальне провадження № 12024211030000159, а строк давності за вчинення тяжкого злочину становить 10 років, поточні результати слідства є лише тимчасовими; кримінальне провадження не закрито, то на думку відповідача, належним доказом для застосування ст. 107 ЛК України може бути виключно постанова правоохоронних органів про закриття справи. Натомість, наявними доказами підтверджено продовження вчинення органами Нацполіції оперативно-розшукових заходів у цьому кримінальному провадженні.
Також відповідач ставить під сумнів доказову силу доказів, зокрема зазначає, що Акт перевірки № 1/045 від 31.05.2024 оформлений із порушенням уніфікованої форми, не містить переліку питань та конкретних посилань на порушені норми закону, містить відмінності в зазначені посад осіб перевіряючих, а відсутність в акті відомостей про вимірювальні прилади для обміру пнів є підставою для відмови у позові; використання Польової перелікової відомості, яка передбачена лише для законних рубок, робить фіксацію правопорушення неправомірною.
Додатково відповідач наголошує на неможливості застосування ч. 2 ст. 107 ЛК України, оскільки ця норма набрала чинності лише 10 липня 2022 року, оскільки в Акті перевірки не встановлено точної дати порубки дерев, відтак, покладення відповідальності на громаду за дії, котрі можливо мали місце до набрання даною нормою чинності, є незаконним. Наводить інші заперечення.

Процесуальні дії.
Ухвалою суду від 24.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 16.12.2025, котре відкладено на 06.01.2026, в подальшому оголошено перерву в засіданні до 20.01.2026. 
Ухвалою суду від 20.01.2026 відмовлено у задоволенні клопотання Державної екологічної інспекції у Тернопільській області №8-11-3652 від 17.12.2025 (вх.№8856 від 18.12.2025 року) про поновлення процесуального строку для подання відповіді на відзив на позов; залишено без розгляду відповідь на відзив на позов №8-11-3652 від 17.12.2025 (вхідний номер 8856 від 18 грудня 2025 року) та клопотання без номера від 05.01.2026 (вх. № 79 від 06.01.2026); задоволено клопотання без номера від 16.01.2026 (вх. № 369 від 16.01.2026) та долучено до матеріалів справи лист Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області від 5 січня 2026 року № 183412-2026.
Ухвалою суду від 20.01.2026 підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні на 10.02.2026, в якому оголошувалася перерва до 24.02.2026, а згодом до 26.02.2026.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.233 ГПК України, суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
У судовому засіданні 26.02.2026 проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом на підставі наявних у справі доказів.
На підставі наказу Державної екологічної інспекції у Тернопільській області №75 від 21.05.2024 «Про проведення планової перевірки», з урахуванням наказу № 79 від 27.05.2024 «Про продовження терміну проведення перевірки», з 21 до 31 травня 2024 року працівниками Інспекції проводилася планова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства Лановецькою міською радою. Наказом визначено обсяг контролю - здійснення радою делегованих повноважень органів виконавчої влади, зокрема у сферах охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів. Наказом визначено перелік посадових осіб (державних інспекторів), уповноважених на здійснення перевірки, включаючи фахівців з екологічного нагляду за лісами, рослинним світом, надрами, земельними ресурсами та поводженням з відходами. 
Результати перевірки оформлено Актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №1/045 від 31.05.2024.
За змістом Акту №1/045 від 31.05.2024 встановлено, що на землях лісового фонду в лісовому урочищі «Білозірка», яке розташоване на території старостинського округу у складі сіл Білозірка, Москалівка, Плиска, Шушківці, на землях запасу, які не надані у власність чи користування постійному лісокористувачу, за межами населеного пункту с.Білозірка Кременецького району встановлено факт незаконної порубки 113 дерев (в тому числі 29 дерев породи сосна, 24 - породи черешня, 3 - породи бук, 5 - породи берест, 2 - породи осика, 3 - породи ясен, 7 - породи граб, 35 - породи дуб, 2 - породи береза, 3 - породи клен). 
В акті зафіксовано, що дерева зрізані у 2024 році, оскільки пні є свіжими (не потемнілими) та не прикритими ґрунтом чи порубковими залишками. На місці порубки виявлено сліди проїзду вантажної техніки. Стовбурна деревина біля пнів відсутня (вивезена), наявні лише порубкові залишки у вигляді гілля. Згідно з інформацією представника міської ради, зафіксованою в акті, за дозволом на проведення вирубки (лісорубним квитком) ніхто не звертався. На момент складання Акта та проведення перевірки особи, які вчинили порубку, невідомі.
Перевірка проводилася у присутності секретаря Лановецької міської ради Хом`як В.В., якою Акт перевірки підписано без жодних зауважень та заперечень, а результати перевірки та Акт № 1/045 не оскаржувалися Лановецькою міською радою у встановленому законом порядку.
Також на сторінці 9 Акту вказано, що додатком до Акту є Польова перелікова відомість про кількість зрубаних дерев (дуб - 35 дерев; сосна - 29 дерев; черешня - 24 дерева; граб - 7 дерев; берест - 5 дерев; бук - 3 дерева; ясен - 3 дерева; клен - 3 дерева; осика - 2 дерева; береза - 2 дерева), діаметри пнів; підтверджено, що порубка відбулася на землях запасу лісогосподарського призначення, які не надані у користування і знаходяться в адміністративних межах Лановецької міської ради за межами с. Білозірка. Польова відомість підписана зі сторони ради секретарем ради Хом`як В.В. без зауважень.
Зазначена у Польовій переліковій відомості інформація стала основою для проведення розрахунків суми шкоди, заподіяної лісу.
Прокуратура та Інспекція зауважують, що чинне законодавство не містить заборони складення польової відомості, а відтак така є належним письмовим доказом та невід`ємним додатком до Акта перевірки, а факт її підписання відповідачем свідчить про згоду з викладеними у ній даними.
На підставі повідомлення Лановецької міської ради від 29.05.2024 та матеріалів перевірки порубки 2 липня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено інформацію про кримінальне провадження №12024211030000159 за ч. 4 ст. 246 КК України (незаконна порубка дерев у лісах, що спричинила тяжкі наслідки).
За інформацією ГУНПУ (листи від 22.10.2025 та 05.01.2026), осіб, які вчинили порубку дерев, не встановлено, і повідомлення про підозру нікому не вручалося.
Зокрема, у листі № 148993-2025 від 22 жовтня 2025 року слідчим СВ ВП №1 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції Тарасом Ширмою підтверджено, що поліцією розслідується кримінальне провадження № 12024211030000159 від 02.07.2024, у якому проведено ряд слідчих та оперативно-розшукових дій, проте особу (осіб), причетну до скоєння злочину, станом на 22.10.2025 не встановлено.
На запит Лановецької міської ради № 2499/03-11 від 10.12.2025 начальником СВ ВП №1 Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області Русланом Хайдаровим у листі №183412-2026 від 05 січня 2026 року повідомлено, що у кримінальному провадженні № 12024211030000159 тривають слідчі дії та оперативно-розшукові заходи з метою встановлення всіх обставин злочину та особи, причетної до його скоєння.
У листі № 02-9472/16 від 10 вересня 2025 року Тернопільською обласною військовою адміністрацією повідомлено, що за даними філії «Подільський лісовий офіс» ДП «Ліси України», вказана земельна ділянка не перебуває у постійному користуванні Державного підприємства «Ліси України»; згідно з картографічними матеріалами, урочище «Білозірка» не входить до складу територій та об`єктів природно-заповідного фонду та не належить до ПЗФ України; обласна військова адміністрація не є розпорядником цієї земельної ділянки; у розпорядженні ОВА відсутня будь-яка інформація щодо передачі зазначеної земельної ділянки у власність чи користування будь-яким постійним користувачам.
Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області у листі № 10-19-0.2121-3838/2-25 від 09.09.2025 повідомило, що за аналізом схем розміщення, лісові ділянки за межами населеного пункту с. Білозірка на території Лановецької міської ради не внесені до Державного земельного кадастру, тобто вони є не сформованими; у базах даних Головного управління відсутня інформація щодо прийнятих рішень про передачу цих земель у власність чи користування будь-яким особам. Управління також звернуло увагу на те, що з 27.05.2021, тобто з набранням чинності змін до Земельного кодексу України (пункт 24 розділу X), землі державної власності за межами населених пунктів вважаються землями комунальної власності територіальних громад, за винятком окремих категорій (наприклад, землі оборони чи ПЗФ загальнодержавного значення), відповідно, розпорядником цих земель є Лановецька міська рада, до якої рекомендовано звернутися для отримання більш детальної інформації.
Лановецька міська рада у листі № 1881/03-11 від 10 вересня 2025 року підтвердила, що земельній ділянці лісового фонду в урочищі «Білозірка», де зафіксовано незаконну порубку дерев, не присвоєно кадастрового номеру; ця ділянка з 27 травня 2021 року перейшла у комунальну власність Лановецької міської територіальної громади У листі також зазначено, що Лановецька міська рада не оскаржувала Акт перевірки Державної екологічної інспекції № 1/045 від 31.05.2024, яким зафіксовано факт незаконної порубки дерев.
Відповідно до матеріалів справи, 29.05.2024 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Вітряк О.В. проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної лісу внаслідок незаконної порубки 113 дерев на території Лановецької міської ради, та визначено її розмір в сумі 1 802 969,60грн.
Даний Розрахунок проведено згідно з Додатком № 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу».
Для обчислення розміру шкоди використано параметри, зафіксовані у Польовій переліковій відомості пнів щодо породи дерев та діаметрів пнів (у корі біля шийки кореня), виміряний у сантиметрах. Зокрема, діаметр пня в натурі (від 12 до 76 см), діапазон діаметрів за таксами (наприклад, 10,1– 14 см; 50+26 см), оцінку шкоди за одне дерево (від 74 грн до 5839 грн за базовою таксою).
Для дерев породи черешня (24 одиниці) застосовано трикратний розмір такси, оскільки вони відносяться до плодових дерев. Для 2 дерев, що були ідентифіковані як сухостійні, розрахунок проводився за окремою категорією такс для сухостійної деревини.
Сумарна вартість порубки за цінами 2008 року склала 284 874 грн.
Оскільки базові такси встановлені у 2008 році, загальна сума (284 874 грн) була помножена на кумулятивний добуток індексів інфляції за період з 2008 по 2023 рік. Зокрема, у розрахунку враховано 15 щорічних показників (наприклад, 1,223 за 2008 рік; 1,433 за 2014 рік; 1,266 за 2022 рік тощо).
На основі цих вихідних даних та вищевказаних такс, загальний розмір шкоди визначено у сумі 1 802 969,60 грн.
Листом № 1111/03-11 від 29 травня 2024 року Лановецька міська рада повідомила відділення поліції № 1 (м. Ланівці) Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про вчинення кримінального правопорушення щодо незаконної порізки невстановленими особами 113 дерев різних порід, виявлену в лісовому урочищі «Білозірка» за межами населеного пункту с. Білозірка.
У межах кримінального провадження №12024211030000159 від 02.07.2024 призначалася судова інженерно-екологічна експертиза. 
Відповідно до висновку судового експерта Тернопільського відділення КНДІСЕ №618/24-22 від 01.08.2025 (експертиза проведена за спеціальністю 10.19 «Дослідження обставин та організаційно-технічних причин і наслідків впливу техногенних джерел на об`єктів довкілля»), складеного за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні №2024211010000159 від 02.07.2024, розмір шкоди, завданої навколишньому природному середовищу внаслідок рубки дерев в с. Білозірка Лановецькокої ОТГ Кременецького району Тернопільської області, становить 1802969,60грн.
Судовий експерт у висновку № 618/24-22 від 01.08.2025 проводив дослідження, спираючись на надані йому матеріали кримінального провадження, які включали Польову перелікову відомість та первинні дані огляду Інспекції. У межах кримінального провадження судова експертиза підтвердила правильність розрахунку, виконаного Інспекцією.
Як встановлено, земельна ділянка, на якій здійснено незаконну порубку дерев, перебуває у комунальній власності територіальної громади в особі Лановецької міської ради; на земельну ділянку землевпорядна документація не виготовлялась та її цільове призначення не визначалось, земельна ділянка не передана у користування, дозволи на вирубку дерев на земельній ділянці не надавались (відповідно до інформації у протоколі допиту свідків від 10.07.2024 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 , листа Лановецької міської ради № 1881/03-11 від 10.09.2025, листа Тернопільської обласної військової адміністрації № 02-9472/16 від 10.09.2025 та листа Держгеокадастру № 10-19-0.2121-3838/2-25 від 09.09.2025).
На підставі цих даних Державною екологічною інспекцією направлено Лановецькій міській раді претензію № 1/1-1-11-1796 від 17.06.2024 про добровільне відшкодування шкоди в розмірі 1802969,60грн. 
Однак Лановецькою міською радою заподіяна шкода не відшкодована, а у листі №1432/03-11 від 19.07.2024 висловлено відмову у сплаті розміру шкоди, посилаючись на те, що це питання буде розглянуто лише після закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12024211030000159, оскільки факт не встановлення винних осіб у незаконній порубці дерев не є доведеним, поки поліція проводить слідчі дії. 
Додатково листом Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області №8-05-2559 від 29.08.2025 підтверджено, що сума шкоди (1 802 969,60 грн) не відшкодована, а у межах кримінального провадження № 12024211030000159 не встановлено винних осіб у незаконній порубці дерев. 

Надаючи оцінку підставам представництва інтересів держави прокурором суд зазначає таке .
Відповідно до статті 131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно зі статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», таке представництво полягає у захисті законних інтересів держави у разі їх порушення або загрози порушення, якщо захист не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади чи інший суб`єкт владних повноважень.
Частиною 3 статті 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Поняття «інтерес держави» є оціночним, проте в даному випадку воно охоплює потребу у забезпеченні екологічної безпеки та охороні лісів як національного багатства.
Незаконною порубкою 113 дерев в урочищі «Білозірка» завдано шкоди навколишньому середовищу на суму 1 802 969,60 грн, невідшкодування якої зачіпає економічні інтереси держави, оскільки кошти мають надійти до бюджетів різних рівнів (30% у державний, 20% - обласний, 50% - місцевий).
Відповідно до ст.35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", п.1, 7 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №275 від 19.04.2017, Положення про Державну екологічну інспекцію в Тернопільській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 01.03.2023 №44, зокрема п.1, 3, п.5 ч.2 розділу 2 Положення, уповноваженим органом, що має здійснювати нагляд у сфері охорони довкілля та стягувати збитки, є Державна екологічна інспекція у Тернопільській області. Прокуратурою встановлено факт неналежного виконання даним органом своїх повноважень, адже Інспекція була обізнана про факт порушення ще у травні 2024 року та направила відповідачу претензію № 1/1-1-11-1796 від 17.06.2024. Однак, незважаючи на відмову міської ради добровільно сплатити кошти, Інспекція самостійно до суду з позовом не звернулася. У листі № 8-05-2559 від 29.08.2025 повідомила прокуратуру про відсутність бюджетних асигнувань на сплату судового збору, що унеможливлює самостійно пред`явити позов до суду та висловила згоду на вжиття прокуратурою заходів представницького характеру.
Виключність випадку захисту інтересів держави прокурором обґрунтовано неможливістю Інспекції самостійно захистити ці інтереси через відсутність фінансування, що підтверджується відповідними письмовими доказами у матеріалах справи. 
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, суд не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові.
Прокурором виконано усі вимоги щодо досудового порядку встановлення підстав для здійснення представницьких функцій: до подання позову надіслано запити до Інспекції, Лановецької міської ради, Держгеокадастру та інших органів для збирання доказів; виснувано, що відсутність позову від уповноваженого органу протягом тривалого часу свідчить про його бездіяльність, що дає прокурору право на субсидіарну роль у процесі; відповідно до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» керівник окружної прокуратури письмово повідомив Інспекцію про пред"явлення позову (лист № 51/1-4439ВИХ-25 від 17.11.2025).
Отже, оскільки Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області своєчасних та належних заходів для усунення виявлених порушень не вжито, суд прийшов до висновку, що прокурор аргументовано навів доводи щодо бездіяльності відповідного компетентного органу, що в призмі приписів ст.23 Закону України «Про прокуратуру» свідчить про правомірність звернення прокурора з даним позовом в інтересах держави в особі вказаного органу. 

Мотиви та норми закону, з яких суд виходить ухвалюючи рішення.
Предметом спору у цій справі є стягнення з органу місцевого самоврядування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, а саме земельній ділянці урочищі "Білозірка", на підставі частини другої статті 107 ЛК України. 
За приписами статті 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовуванні в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
За змістом пункту «ї» частини першої статті 15 названого Закону місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
У частині першій статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» унормовано, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Статтею 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, серед іншого, передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (частина перша статті 69 цього Закону).
Відповідно до частин першої, третьої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.
Як зазначено у підпункті 1 пункту «б» частини першої статті 33 названого Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
З наведеного слідує, що відповідні законодавчі норми наділяють органи місцевого самоврядування повноваженнями здійснювати контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
Такі повноваження покладено як безпосередньо на місцеві ради, так і передбачена можливість здійснювати їх через виконавчі органи, які створюються відповідними радами і є підконтрольними та підзвітними їм.
В свою чергу відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та сталого використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства (лісові відносини) регулює Лісовий кодекс України.
За змістом статті 107 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Шкода, заподіяна лісу, не наданому в користування, у разі невстановлення осіб, винних у заподіянні шкоди, відшкодовується органом місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс, якому була заподіяна шкода.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постановах від 19.09.2024 у справі № 918/1356/23 та від 06.05.2025 у справі № 918/710/24, частина друга статті 107 ЛК України в редакції, чинній з 10.07.2022, передбачає обов`язок органу місцевого самоврядування відшкодувати заподіяну лісу шкоду.
Аналіз частини другої статті 107 ЛК України свідчить про те, що такий обов`язок виникає в органу місцевого самоврядування за наявності таких умов у їх сукупності: якщо особи, винні у заподіянні шкоди, не встановлені та ліс, якому була заподіяна шкода, знаходиться у межах території органу місцевого самоврядування.
Відповідальність місцевих рад за стан навколишнього природного середовища на своїй території, як зазначалося вище, передбачена і в статті 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».
Зміст приписів частини другої статті 107 ЛК України кореспондується із приписами статті 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» щодо покладення відповідальності на орган місцевого самоврядування, на території якого завдана шкода.
Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено ст. 1166 ЦК України, яка встановлює, що майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі елементи: 1) неправомірність поведінки особи; неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду зокрема невиконання завдавачем шкоди покладених на нього обов`язків; 2) наявність шкоди; під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; 4) вина особи, що завдала шкоду.
Враховуючи вимоги ст. 1166 ЦК України у вирішенні спору про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу слід виходити з презумпції вини правопорушника. Отже, позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.
Суд встановив, що факт незаконної рубки підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема Актом планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства № 1/045 від 31.05.2024, складеним головними спеціалістами відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу - державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області, іншими спеціалістами, призначеними згідно наказу № 75 від 21.05.2024 Держекоінспекції у Тернопільській області, за участю секретаря Лановецької міської ради. Цим Актом встановлено факт незаконної порубки 113 дерев різних порід у лісовому урочищі «Білозірка», яке розташоване на території старостинського округу у складі сіл Білозірка, Москалівка, Плиска, Шушківці. Порубка здійснена на землях запасу лісогосподарського призначення, які не надані у власність чи користування постійному лісокористувачу, за межами населеного пункту с. Білозірка Кременецького району.
Склад незаконно зрубаних дерев: 29 сосен, 24 черешні (плодові), 3 буки, 5 берестів, 2 осики, 3 ясені, 7 грабів, 35 дубів, 2 берези та 3 клени. Стовбурна деревина на місці відсутня, наявні лише порубкові залишки (гілля) та сліди проїзду вантажної техніки. Згідно з Актом, дерева були зрізані у 2024 році, оскільки пні є свіжими та не потемнілими.
Даний акт є належним доказом фіксації виявленого правопорушення.
Відповідач факт незаконної рубки невстановленими особами 113 дерев в урочищі "Білозірка" не заперечує; також не заперечує розміру заподіяної шкоди; за вказаних обставин 01.07.2024 звернувся до Кременецького РВ поліції ГУНП в Тернопільській області із повідомленням про виявлення за наслідками перевірки екоінспекцією факту незаконної порубки дерев в кількості 113 одиниць.
Земельна ділянка, на якій здійснено незаконну рубку дерев, перебуває у комунальній власності територіальної громади в особі Лановецької міської ради; на земельну ділянку землевпорядна документація не виготовлялась та її цільове призначення не визначалось, земельна ділянка не передана у користування, дозволи на вирубку дерев на земельній ділянці не надавались. Дані обставини відповідачем не заперечуються.
Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12024211030000159 триває. Конкретні особи, винні у заподіянні шкоди незаконною вирубкою дерев не встановлені, про що вказує прокурор і на цьому також наголошує, зокрема відповідач.
Щодо тверджень відповідача про не доведення часу порубки дерев, а відповідно і підстав для відповідальності відповідача, з урахуванням набрання чинності нормою ч. 2 ст. 107 ЛК України 10.07.2022, суд зазначає, що ця норма передбачає обов`язок органу місцевого самоврядування відшкодувати заподіяну лісу шкоду якщо особи, винні у заподіянні шкоди, не встановлені та ліс, якому була заподіяна шкода, знаходиться у межах території органу місцевого самоврядування. Суд встановив наявність цих умов на дату звернення прокурора з позовом до суду.
Період незаконної порубки дерев вказаний у акті перевірки - 2024 рік, з посиланням на те, що пні є свіжими, не потемнівшими (а.с. 34 том 1). Факт свіжості порубки зафіксовано інспекторами як фахівцями, які мають відповідну освіту в охороні середовища, без потреби в лабораторних дослідженнях, оскільки методики не вимагають відбору проб для свіжості. Будь яких доказів на підтвердження здійснення незаконної рубки дерев до 10.07.2022 відповідач не подав.
Здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів належить до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад згідно зі ст. 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
У контексті застосування статті 107 ЛК України протиправна поведінка відповідача полягає в тому, що він не виконав свого обов`язку щодо здійснення охорони лісу від незаконних рубок, не здійснив контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відповідач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді нездійснення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок на належній йому території, діяв неправомірно, що призвело (причинно-наслідковий зв`язок) до незаконного вирубування невстановленими особами дерев та спричинення шкоди земельній ділянці в урочищі "Білозірка". Вина відповідача презюмується та ним не спростована. 
Аналогічний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 19.09.2024 у справі № 918/1356/23 у подібних правовідносинах у контексті застосування статті 107 ЛК України. 
Розмір шкоди, завданої навколишньому природному середовищу внаслідок рубки дерев. заявлений прокурором до стягнення, становить 1802969,60 грн., підтверджується розрахунком розміру шкоди та додатково висновком судового експерта Тернопільського відділення КНДІСЕ №618/24-22 від 01.08.2025.
Таким чином, сукупність вказаних обставин, а саме: наявність шкоди, невстановлення осіб, винних у її заподіянні, перебування земельної ділянки на за межами с. Білозірка Кременецького району Тернопільської області та у власності відповідача, відповідає умовам, які визначені у частині другій статті 107 ЛК України.
Крім того, частина друга статті 107 ЛК України, на підставі якої прокурор звернувся до суду з позовом, не ставить настання відповідальності органу місцевого самоврядування за порушення лісового законодавства у вигляді відшкодування шкоди, заподіяної лісу, у залежність від того, чи спірні земельні ділянки належать до комунальної чи до державної власності. Зміст приписів цієї статті кореспондується із приписами статті 15 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” щодо покладення відповідальності на орган місцевого самоврядування, на території якого завдана шкода (правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 06.05.2025 у справі №918/710/24).
Також статус земельної ділянки, на якій вчинено незаконну рубку дерев, як такої, що не передана у власність чи користування не звільняє раду від відповідальності, оскільки ч. 2 ст. 107 ЛК України покладає обов`язок на орган місцевого самоврядування за шкоду на своїй території.
Винні особи у скоєнні правопорушення не встановлені, що підтверджено матеріалами кримінального провадження №12024220330000234, а рада є органом, у межах території якого виявлено незаконну порубку. 
У постанові Верховного Суду від 19.09.2024 у справі № 918/1356/23 вказано, що орган місцевого самоврядування несе відповідальність за охорону лісів, що знаходяться на його території і не надані в користування, незалежно від того, чи проводив він інвентаризацію цих ділянок. Бездіяльність ради щодо незабезпечення контролю є підставою для відповідальності.
Отже, рада є належним суб`єктом відповідальності за вчинене порушення природоохоронного законодавства та належним відповідачем, оскільки її бездіяльність (нездійснення контролю) призвела до шкоди і це презюмується.

Щодо інших аргументів Лановецької міської ради, то суд зазначає таке.
Посилання відповідача про те, що Акт перевірки № 1/045 від 31.05.2024 не може бути належним доказом фіксації порушення, суд відхиляє як безпідставні, адже Акт перевірки є допустимим і належним доказом, оскільки складений уповноваженими інспекторами з дотриманням відповідних процедур, встановлених, зокрема Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель"). Акт не є єдиним доказом встановлення незаконної рубки дерев, адже такий факт підтверджено іншими матеріалами, як-от: Польовою переліковою відомістю, протоколами допиту свідків, експертним висновком, розрахунком шкоди, тощо. 
У постанові від 30.01.2025 у справі №922/618/22, на яку посилається відповідач, Верховний Суд вказав, що акт не є єдиним, але може бути основним, якщо доповнений іншими доказами – як у цій справі.
Таким чином, Акт є частиною сукупності доказів, і його недоліки при оформленні не спростовують факту порубки дерев, їх кількості та розміру заподіяної шкоди, адже такий Акт разом з Польовою переліковою відомістю (додаток) підписано без зауважень в цій частині секретарем міської ради Хом"як Вікторією Вікторівною. Даний Акт не оскаржувався, що свідчить про згоду відповідача з даними, наведеними у ньому.
Окрім того, суд враховує, що підписання Акта без зауважень відповідачем позбавляє сторону права в подальшому заперечувати його зміст за формальними ознаками. Процедурні порушення при оформленні акта не спростовують сам факт екологічного правопорушення, зафіксованого у ньому. Акт перевірки є носієм інформації про порушення, тому оскільки міською радою допущено державних інспекторів до проведення планової перевірки, то у такий спосіб нею визнано їхні повноваження.
Також виготовлення Польової перелікової відомості хоч не передбачено прямо в законодавстві, водночас закон не містить заборони у її складанні та оформленні, тому дані твердження відповідача суд оцінює критично і такі не можуть слугувати підставою для відмови у позові.
Доводи відповідача з приводу неможливості застосування у даному випадку норм ч. 2 ст. 107 Лісового кодексу України, яка вимагає доведеності факту не встановлення осіб, які вчинили рубку дерев, через тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні №12024211030000159, суд вважає помилковими, оскільки стаття 107 ЛК України у редакції від 10.07.2022 не містить норми про прийняття остаточного рішення (вироку чи постанови про закриття) у кримінальному провадженні як підстави, за наявності якої в органу місцевого самоврядування виникає обов"язок відшкодувати шкоду.
Правовий висновок Верховного Суду у справах № 918/1356/23 та № 918/710/24 підтверджує, що для покладення відповідальності на орган місцевого самоврядування достатньо двох умов: 1) особи, винні у порубці, не встановлені на момент пред`явлення претензії/позову; 2) ліс знаходиться на території цієї ради та не наданий у користування.
Даний факт відповідачем не спростований. Натомість вказані у листах слідчих органів № 148993-2025 від 22.10.2025 та № 28/03-10 від 05.01.2026 обставини здійснення оперативно-розшукових заходів з метою встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджує відсутність (не встановлення) винних осіб, які вчинили рубку дерев, у розумінні лісового законодавства.
Щодо інших доказів, доводів та заперечень сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення.

Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.
Згідно з нормами ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України. 
В силу приписів ч. 1 ст.73, ч. 1 ст. 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. 
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі поданих доказів суд дійшов висновку, що обставини, які є предметом доказування у справі, судом визнаються встановленими, позовні вимоги прокурора до відповідача є обґрунтованими та неспростованими останнім належними доказами, беручи до уваги наявність завданої шкоди, не встановлення осіб, що її завдали, обов`язок ради з контролю на своїй території за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, фактичну бездіяльність щодо виконання такого обов`язку, а також взаємозв`язок вказаних обставин, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позову прокуратури, у зв`язку з чим задовольняє вимоги про стягнення з відповідача шкоди у розмірі 1 802 969грн 60коп. 

Щодо розподілу стягуваної шкоди, то суд враховує наступне.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать: 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.
Таким чином, стягнення шкоди має здійснюватись у відповідності до вищевказаної норми Бюджетного кодексу України.
Шкода, завдана порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, стягується до спеціального фонду місцевого бюджету Лановецької міської ради у розмірі 1802969,60грн, з подальшим перерозподілом їх до бюджетів відповідних рівнів, оскільки на території Лановецької громади виявлено незаконну вирубку лісових насаджень в урочищі "Білозірка", що належить до адміністративних меж даної міської ради.
Розподіл судових витрат.
Судові витрати, що складаються із сплаченого прокуратурою судового збору, згідно зі ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 42, 46, 53, 73-80, 86, 91, 129, 202, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Лановецької міської ради (вул. Незалежності, 34, м.Ланівці Кременецького району Тернопільської області, ідентифікаційний код 04396288) - 1 802 969грн 60коп. шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, які перерахувати 50% до спеціального фонду місцевого бюджету Лановецької міської ради територіальної громади на р/р UA138999980333199331000019731 в ГУК у Тернопільській області, код отримувача (платежу) 24062100, код ЄДРПОУ 37977599, призначення платежу: шкода за порушення вимог природоохоронного законодавства, з подальшим перерозподілом до бюджетів відповідних рівнів, а саме: 30% – до спеціального фонду Державного бюджету України, 20% – до спеціального фонду місцевого бюджету Тернопільської обласної ради. 
3. Стягнути з Лановецької міської ради (вул. Незалежності, 34, м.Ланівці Кременецького району Тернопільської області, ідентифікаційний код 04396288) на користь Тернопільської обласної прокуратури (вулиця Листопадова, будинок 4, місто Тернопіль, ідентифікаційний код 02910098) - 21 635грн 60коп. в повернення судового збору. 
Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У зв"язку з перебуванням судді Андрусик Н.О. у службовому відрядженні з 04.03.2026 по 07.03.2026 включно, повне рішення складено 11.03.2026.

Суддя Н.О. Андрусик