18.02.26
22-ц/812/557/26
Провадження № 22-ц/812/557/26 

П О С Т А Н О В А 
іменем України

18 лютого 2026 року      м. Миколаїв
справа № 490/7482/24
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Тищук Н.О.,
суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,
розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу
Окружної прокуратури міста Миколаєва 
на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва, постановлену 16 грудня 2025 року суддею Чулупом О.С. в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного тексту ухвали не зазначена), у цивільній справі за позовом 
Окружної прокуратури міста Миколаєва 
в інтересах Миколаївської обласної військової адміністрації 
до ОСОБА_1 , 
треті особи: Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України", ОСОБА_2 , 
про витребування земельної ділянки, 
у с т а н о в и в:
1.Описова частина
Короткий зміст вимог позовної заяви
У серпні 2024 року Окружна прокуратура міста Миколаєва звернулася до ОСОБА_1 з указаним вище позовом.
Позивач зазначав, що пунктами 110, 110.1, 110.2, 110.3 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради від 19.06.2009 №35/54 затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 999 кв.м, зарахувавши її за функціональним призначенням до земель житлової забудови, за рахунок земель міста, не наданих у власність або у користування, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та надано її у власність ОСОБА_2 . На підставі зазначеного рішення міської ради Глубоченко Г.Г. отримав державний акт серії ЯК №839944 від 26.03.2012, яким посвідчено його право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4810137200:01:052:0035 по АДРЕСА_1 . 
За договором купівлі-продажу № 994 від 25.04.2012 року ОСОБА_2 продав вищевказану земельну ділянку ОСОБА_1 . 

Посилаючись на віднесеність земельної ділянки до земель державного лісового фонду, а саме - до земель ДП «Миколаївське лісове господарство», що унеможливлювало її вилучення з користування власника та передачу у приватну власність, прокурор в інтересах Миколаївської військової адміністрації просив витребувати земельну ділянку з незаконного володіння ОСОБА_1 .
Узагальнені доводи інших учасників
Представник відповідачки ОСОБА_1 – адвокат Татарінов В.П. заявив клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 922/2555/21.
При цьому посилався на те, що 09.04.2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12 березня 2025 року № 4292-IX. Згідно з абзацу 2 частини четвертої статті 177 ЦПК України, у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.
Водночас, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в ухвалі від 10 вересня 2025 року у справі № 922/2555/21 дійшов наступного висновку: «Наразі колегія суддів вважає за необхідне передати справу № 922/2555/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини п`ятої статті 302 ГПК України, оскільки справа містить виключну правову проблему, яка може бути сформульована так: 
1) чи підлягає застосуванню частина шоста статті 164 ГПК України у чинній редакції до позовів, поданих з дотриманням вимог статті 164 ГПК України у редакції, чинній станом на дату звернення з відповідним позовом до суду, з урахуванням того, що вказана стаття є нормою процесуального права? 
2) чи підлягає застосуванню частина шоста статті 164 ГПК України у чинній редакції у разі прийняття судом справи до свого провадження після її направлення Верховним Судом на новий розгляд у частині позовної вимоги про витребування нерухомого майна?
3) у разі, коли з позовом про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади звертається Прокурор яксамостійний позивач:- яким чином має діяти Прокурор, виконуючи вимоги частини шостої статті 164 ГПК України про необхідність долучення до позову оцінки (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) вартості спірного майна, з урахуванням того, що відповідно до частини другої статті 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить або в яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб, однак Прокурор не є власником спірного об`єкта?- Законом № 4292-ІХ передбачено компенсацію добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна безпосередньо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, оцінка якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви. Тому чи має саме Прокурор як самостійний позивач, а не вищевказані органи, здійснювати компенсацію вартості нерухомого майна та, відповідно, вносити на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірного майна на виконання вимог частини шостої статті 164 ГПК України? 
4) чи підлягає застосуванню частина шоста статті 164 ГПК України у чинній редакції у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна на підставі статті 387 ЦК України (у недобросовісного набувача)? 
5) чи підлягає застосуванню частина шоста статті 164 ГПК України у чинній редакції у разі подання позову про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача не органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором, а державним підприємством, установою, організацією тощо, які є володільцем спірного майна на праві оперативного управління або господарського відання?»
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2025 року 16 грудня 2025 року провадження у справі зупинено до закінчення перегляду цивільної справи № 922/2555/21 у касаційному порядку.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Узагальнені доводи апеляційної скарги
Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно з пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.09.2025 справу № 922/2555/21, до розгляду якої Центральний районний суд м. Миколаєва зупинив провадження у справі, передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду для вирішення виключної правової проблеми, зокрема - чи має саме прокурор, як самостійний позивач, а не органи державної влади чи місцевого самоврядування, здійснювати компенсацію вартості нерухомого майна та, відповідно, вносити на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірного майна на виконання вимог частини шостої статті 164 ГПК України.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 29.10.2025 року справу № 922/2555/21 за касаційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2025 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 07.05.2025 повернуто Верховному Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду для розгляду, оскільки мотиви, зазначені Верховним Судом в ухвалі від 10.09.2025, не свідчать про наявність виключної правової проблеми, а тому справа може бути вирішена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду.
Таким чином, на момент прийняття судом оскаржуваної ухвали судове рішення у справі № 922/2555/21 не переглядалось у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою або Великою Палатою Верховного Суду
Крім того, у постановах від 12.11.2025 у справі № 127/8274/24 та від 01.12.2025 у справі № 354/419/25 Верховний Суд виснував, що вимога про внесення на депозит суду вартості земельної ділянки при поданні позову про її витребування на користь держави може бути застосована у випадку подання такого позову до добросовісного набувача. Натомість, у випадку подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача такий обов`язок відсутній. 
Обов`язок внесення коштів на депозитний рахунок суду не може бути підставою для залишення позову без розгляду на стадії підготовчого провадження, оскільки статус відповідача як добросовісного набувача має бути встановлений за результатами розгляду справи по суті. 
Тобто питання про добросовісність чи недобросовісність набувача може бути вирішене судом лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення.
Узагальнені доводи інших учасників 
Правом подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.
2.Мотивувальна частина
Відповідно до частини другої статті 369, пункту 14 частини другої статті 365 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, оскільки рішення у цій справі ухвалене за відсутності учасників справи, повне судове рішення складене 18 лютого 2026 року, датою ухвалення рішення є 18 лютого 2026 року.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Позиція апеляційного суду
Суд першої інстанції своєю ухвалою від 16 грудня 2025 року зупинив провадження у справі до закінчення перегляду цивільної справи № 922/2555/21 у касаційному порядку.
Однак, у цивільній справі № 922/2555/21 ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.05.2025 залишено без розгляду позов виконувача обов`язків керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області про визнання незаконним та скасування додатка до рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень та витребування нежитлових приміщень. 
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2025 апеляційну скаргу Слобідської окружної прокуратури міста Харкова залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Харківської області від 07.05.2025 у справі № 922/2555/21 залишено без змін. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.07.2025 відкрито касаційне провадження та справу № 922/2555/21 призначено до розгляду. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.09.2025 справу № 922/2555/21 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду для вирішення виключної правової проблеми, зокрема, чи має саме прокурор, як самостійний позивач, а не органи державної влади чи місцевого самоврядування, здійснювати компенсацію вартості нерухомого майна та, відповідно, вносити на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірного майна на виконання вимог частини шостої статті 164 ГПК України.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 29.10.2025 справу № 922/2555/21 повернуто Верховному Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду для розгляду, оскільки мотиви, зазначені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в ухвалі від 10.09.2025. При цьому Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що зазначені судом мотиви не свідчать про наявність виключної правової проблеми, а тому справа може бути вирішена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, як належним судом у межах оцінки правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалою від 17.11.2025 розгляд касаційної скарги призначено на 10.12.2025. 
Однак, 01.12.2025 ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду провадження у справі № 922/2555/21 зупинено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 142/1/23.
Отже, після повернення 29.10.2025 Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/2555/21 Верховному Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду для розгляду, ухвала про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду не постановлялась. 
Зупинення провадження у справі - це окремий правовий інститут цивільного процесуального права, метою якого є перенесення розгляду справи по суті в порядку, зокрема, позовного провадження на інший, більш пізній термін, за визначених у законі правових підстав. 
Згідно Закону України «Про судоустрій та статус судді» у складі Верховного Суду діють: 1) Велика Палата Верховного Суду; 2) Касаційний адміністративний суд; 3) Касаційний господарський суд; 4) Касаційний кримінальний суд; 5) Касаційний цивільний суд. Кількість та спеціалізація судових палат визначаються рішенням зборів суддів касаційного суду з урахуванням вимог ч.ч. 5, 6 цієї статті та судового навантаження (ст. 37 Закону України «Про судоустрій та статус судді»). 
Касаційне провадження здійснюється відповідно до гл. 2 розд. 5 ЦПК України. 
Статтями 403, 404 ЦПК України передбачено підстави та порядок передачі справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду. 
Відповідно до частин першої-четвертої статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинами першою-четвертою статті 403 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій-шостій статті 403 цього Кодексу. 
Згідно з пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України лише у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи або з власної ініціативи зупинити провадження у справі. 
У справі, що переглядається, ухвала про зупинення провадження до закінчення перегляду цивільної справи № 922/2555/21 у касаційному порядку постановлена 16 грудня 2025 року.
Однак, станом на 16 грудня 2025 року справа № 922/2555/21 не переглядається у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою чи Великою Палатою Верховного Суду, оскільки ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 29.10.2025 справа повернута для розгляду Верховному Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду з посиланням на відсутність виключної правової проблеми.
З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку, що зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права та постановив ухвалу, яка на підставі пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Щодо судових витрат
Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви та при подачі сторонами апеляційних скарг, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Однак, оскільки у справі, що переглядається, не вирішувалось питання по суті спору, судові витрати сторін апеляційним судом не розподіляються, а повинні бути вирішені за наслідками розгляду справи.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Окружної прокуратури міста Миколаєва задовольнити.
Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий     Н.О.Тищук
Судді:      І.В.Лівінський
Н.О.Шаманська
---------------------------------
Повний текст постанови виготовлено 18 лютого 2026 року