Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 року Справа№200/8653/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 
до ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Тарасенко Дар`ю Юріївну, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про:
- визнання протиправним та скасувати наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21 серпня 2024 року № 287 в частині, що стосується позивача; 
- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію відносно позивача про його виключення з військового обліку та статус невійськовозобов`язаного.

Ухвалою суду від 12 листопада 2025 року відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи; запропоновано відповідачу надати суду відзив на позовну заяву та документи, що підтверджують заперечення на позов; зобов`язано відповідача надати додаткові доказі по справі, а саме: копію особової справи позивача разом з усіма наявними в ній документами; копію наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від 21 серпня 2024 року № 287 або витяг із зазначеного наказу в частині, що стосується позивача; копії документів, які слугували підставою прийняття спірного наказу.
1 грудня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про накладення штрафу на відповідача за невиконання процесуального обов`язків, зокрема не надання витребуваних судом документів.
Ухвалою суду від 2 грудня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про накладення на відповідача штрафу.
3 грудня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив.
5 грудня 2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, до якого додано витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21 серпня 2024 року № 287 При цьому додаток до зазначеного наказу, в якому наведено перелік осіб, щодо якого цей наказ був прийнятий, а також інші документи з особової справи позивача до відзиву не додано.
15 грудня 2025 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.
15 грудня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про накладення на відповідача штрафу за невиконання ним процесуальних обов`язків - не надання витребуваних судом документів.
22 січня 2026 року від відповідача надійшли заперечення стосовно клопотання щодо накладення штрафу.
Ухвалою суду від 20 березня 2026 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про накладення на відповідача штрафу.
Станом на час прийняття даного рішення копію додатку до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21 серпня 2024 року № 287, в якому наведено перелік осіб, щодо якого цей наказ був прийнятий, а також інших документів з особової справи позивача, - відповідачем суду не надано.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) учасники справи зобов`язані подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Згідно зі ст. 77 КАС України суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 79 КАС України відповідач […] повинен подати суду докази разом із поданням відзиву.
Згідно з ч. 6 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Відповідно до ч. 9 ст. 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні.
Керуючись наведеними приписами суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів.

В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено наступне.
Позивач має низку хвороб, які турбують його багато років.
Перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що є відмітка у військовому квитку НОМЕР_1 . 
16 січня 2023 року ОСОБА_1 військово-лікарською комісією (надалі – ВЛК) був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. 
На підставі цього висновку відповідач виключив його з військового обліку, про що були внесені відповідні відомості до паперового військово-облікового документа (надалі – ВОД), а також до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (надалі – ЄДРПВР, Реєстр).
Однак, у жовтні 2025 року при черговому оновлені свого електронного ВОД (у Резерв+) ОСОБА_1 виявив, що відповідач знову (повторно) взяв його на облік військовозобов`язаних.
Таким чином, відповідачем було скасовано запис про виключення позивача з військового обліку як військовозобов`язаного та поновлено у вказаному обліку.
21 травня 2025 року адвокатом в інтересах позивача було подано адвокатський запит до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 з проханням щодо зміни інформації в Реєстрі шляхом внесення інформації про зняття позивача з військового обліку.
4 червня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідь на адвокатський запит відповів, що ОСОБА_1 значиться як такий, що перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 згідно з наказом начальника даного ТЦК та СП від 21 серпня 2024 року № 287 про поновлення на обліку військовозобов`язаних, які визнані ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 непридатними до військової служби із виключенням з військового обліку - у зв`язку із порушенням вимог керівних документів.
23 червня 2025 року адвокатом в інтересах позивача було подано адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_3 з проханням внести відомості до Реєстру про виключення з військового обліку ОСОБА_1 для забезпечення актуалізації даних у додатку Резерв +. 
Відповіді на дану заяву відповідачем адвокатові надано не було.
3 вересня 2025 року адвокатом в інтересах позивача було подано до відповідача адвокатський запит з проханням надати копії документів щодо ОСОБА_1 , в т.ч. копію наказу № 287 від 21 серпня 2024 року про поновлення його на військовому обліку.
Відповіді на даний адвокатський запит відповідачем також не було надано.
У позові також зазначено, що зі змісту наказу № 287 від 21 серпня 2024 року, копію якого адвокатом Тарасенко Д.Ю. було отримано у листопаді 2025 року по іншій справі, вбачається, що висновки ВЛК про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, винесені в період з 14 вересня 2021 року по 10 лютого 2022 року, з 22 серпня 2022 року по 3 листопада 2022 року, з 4 листопада 2022 року по 29 березня 2023 року та з 18 грудня 2023 року по 5 лютого 2024 року - вирішено вважати недійсними; військовозобов`язаних, які були виключені з військового обліку за рішенням ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 в період 14 вересня 2021 року по 10 лютого 2022 року, з 22 серпня 2022 року по 3 листопада 2022 року, з 4 листопада 2022 року по 29 березня 2023 року та з 18 грудня 2023 року по 5 лютого 2024 року - поновити на військовому обліку та внести відповідні зміни до Реєстру.
Позивач вважає спірний наказ протиправним, так як він порушує його права, та просить суд задовольнити позовні вимоги (а.с. 1 -6). 

У відзиві на позов ІНФОРМАЦІЯ_2 заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , обґрунтовуючи заперечення наступним.
Позивач вважає, що відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 , а також довідки ВЛК від 16 січня 2023 року № 11/160, він є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Виключення з військового обліку військовозобов`язаних відбувається відповідно до ч. 13 ст. 2, ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Положення про ВЛК № 402 (станом на час проходження ОСОБА_1 медичного огляду, тобто, у редакції наказу Міністерства оборони України від 18 березня 2021 року № 70). 
Позивач є офіцером запасу зі званням «лейтенант», належить до категорії «військовозобов`язані» та відповідно до норм чинного законодавства перебуває у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Згідно з пп. «в» п. 22.1, п. 22.5 глави 22 розділу ІІ Положення про ВЛК № 402, непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку стосовно офіцерів запасу повинно оформлюватись свідоцтвом про хворобу, що розглянуте та затверджене ВЛК регіону. Саме такий документ є підставою для подальшого виключення військовозобов`язаного офіцера запасу з військового обліку, та, як наслідок, переведення його до категорії «невійськовозобов`язаний».
Крім цього, відповідно до абз. 1 п. 22.1 глави 22 розділу ІІ Положення про ВЛК дані про тих, хто пройшов медичний огляд (в т.ч. діагноз та постанова ВЛК про ступінь придатності до військової служби та про причинний зв`язок) записуються в Книгу протоколів засідань ВЛК (ЛЛК). 
Наказом № 287 від 21 серпня 2024 року, виданим на виконання Положення про ВЛК № 402, серед іншого, було встановлено: поновити на військовому обліку офіцерів запасу, які були виключені з військового обліку на підставі довідки ВЛК без свідоцтва про хворобу та внести відповідні зміни до елементів персонально-якісного військового обліку (переміщення до відповідних картотек тощо), а також військовозобов`язаних, які пройшли медичний огляд у періодах, за які відсутні книги протоколів засідань ВЛК (зокрема, з 4 листопада 2022 року по 29 березня 2023 року). 
Оскільки позивач був виключений з військового обліку без свідоцтва про хворобу, як того вимагало (і вимагає) Положення про ВЛК, він в силу Наказу про поновлення на обліку, вважається таким, що поновлений на військовому обліку.
Відповідно до ч. 8 ст. 5, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», враховуючи, що позивач був виключений з військового обліку з порушенням вимог Положення про ВЛК (без належної документальної підстави - свідоцтва про хворобу, відсутність запису в книзі протоколів засідань ВЛК за вказаний день), він згодом був поновлений на військовому обліку.
ІНФОРМАЦІЯ_2 не може внести до Реєстру інформацію про виключення позивача з військового обліку, оскільки така інформація за своєю суттю не є достовірною.
Відповідач наполягає на правомірності оспорюваного позивачем наказу та просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог (а.с. 92-95).

У відповіді на відзив та додаткових поясненнях представником позивача зазначено, що оскільки 16 січня 2023 року ОСОБА_1 відповідною ВЛК був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та виключений з військового обліку, про що було внесено відомості до паперового ВОД позивача, зазначене є належним доказом на підтвердження факту визнання позивача непридатним до військової служби та факту його виключення з військового обліку. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу і ці помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Також із посиланням на ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положення постанов Кабунету Міністрів України № 1487, № 559 та Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» позивачем зазначено, що не може бути повторно поставлено на військовий облік особу, якою були надані належні документи про непридатність до військової служби, зокрема висновок ВЛК про визнання непридатним до військової служби та виключення з військового обліку.
Також представник позивача звернула увагу на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2026 року у справі № 200/1686/25, де суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про протиправність наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21 серпня 2024 року № 287 (в частині, яка стосується іншої особи).
Наполягає на протиправності оскаржуваного наказу в частині, що стосується ОСОБА_1 (а.с. 86-89, 123-125).

У запереченнях відповідача на відповідь позивача зазначено, що законодавство не містить обмежень чи заборон з приводу можливості взяття особи на військовий облік та що відповідач повинен керуватися саме нормами права, які діють станом на час вчинення суб`єктом владних повноважень певних дій, а не нормами права, які діяли раніше.
Запис у військовому квитку позивача щодо його виключення з військового обліку був здійснений із порушенням, оскільки був внесений на підставі довідки ВЛК, а не на підставі свідоцтва про хворобу, як це вимагає п. 22.5 глави 22 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України № 402, яке діяло станом на момент проходження позивачем (16 січня 2023 року) медичного огляду ВЛК. 
Отже, відсутні підстави вважати, що запис у ВОД ОСОБА_1 про виключення його з військового обліку є належним доказом такого виключення.
Наполягає на правомірності оспорюваного позивачем наказу (а.с. 102-103).

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_3 від 19 травня 1995 року; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 8-9, 1, 20-21).
Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , є відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_8 без статусу юридичної особи; органом державної влади та належним відповідачем у справі (а.с. 116-117, https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/154-2022-%D0%BF#Text).
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 від 19 квітня 2001 року, ОСОБА_1 (особистий № НОМЕР_5 ): 
• 18 липня 2000 року був взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_9 ;
• 12 серпня 2000 року присвоєно військове звання: лейтенант (військова кафедра Донецького державного технічного університету);
• військову службу у Збройних Силах України не проходив; 
[…]
• 16 січня 2023 року взятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
• 16 січня 2023 року позивача виключено/знято з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі ст. 41«А», ст.39 «Б» гр. ІІІ Розкладу хвороб: непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку; довідка ВЛК № 11/160 від 16 січня 2023 року (а.с. 10-19).
Як вбачається з довідки ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 (форма довідки: додаток 4 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України) № 11/160, вказаною комісією 16 січня 2023 року було проведено медичний огляд ОСОБА_1 ; діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): ЦВХ, ішемічний інсульт в басейні ЛСМА (вересень 2021 року), ДЕП ІІІ ст., ГХ ІІІ ст., 3 ст., риз. 4, ІХС, А/к к/с ст. І, ожиріння ІІ ст.; на підставі статей 41А, 39Б графи ІІІ Розкладу хвороб визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с. 54).
Відповідно до електронного ВОД (надалі – еВОД), сформованого позивачем в застосунку «Резерв+» 26 липня 2024 року о 08:24; ТЦК та СП: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; категорія обліку: «не військовозобов`язаний»; дійсний до 26 липня 2025 року; підстави зняття/виключення: «непридатний»; постановою ВЛК від 16 січня 2023 року визнаний непридатним з виключенням з військового обліку; […] звання: лейтенант; номер в реєстрі Оберіг: 260620241320252600004; дата уточнення даних: 26 червня 2024 року; наді уточнені вчасно (а.с. 20).
21 серпня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 був прийнятий Наказ № 287 «Про поновлення на обліку військовозобов`язаних, які визнані ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку з порушенням вимог керівних документів», в якому зазначено, що вказаний наказ прийнятий відповідно до п. 3.8 глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, зі змінами, внесеними наказами Міністерства оборони від 29 травня 2012 року № 363, від 7 липня 2015 року № 318, від 29 березня 2017 року № 193, від 18 серпня 2023 року № 490, в редакції наказу Міністерства оборони від 27 квітня 2024 року № 262: "Під час дії особливого періоду постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються свідоцтвами про хворобу (додаток 11 до Положення 402) у трьох примірниках, які не пізніше десятиденного строку з дня закінчення медичного огляду та перевірки ВЛК обласних (Київського та Севастопольського міських) ТЦК та СП, направляються на затвердження до штатних ВЛК згідно адміністративно-територіальної зони відповідальності за проведення військово-лікарської експертизи.", медичні документи військовозобов`язаних, які визнані непридатними для проходження військової служби обов`язково направляються на затвердження до Центральної військово-лікарської комісії.
Зазначеним наказом встановлено (наказано):
1. […]
2. Поновити на обліку військовозобов`язаних осіб згідно із додатком.
3. У зв`язку із відсутністю книг протоколів з питань медичного огляду військовозо-бов`язаних ВЛК в період: з 14 вересня 2021 року по 10 лютого 2022 року, з 28 серпня 2022 року по 3 листопада 2022 року, з 4 листопада 2022 року по 29 березня 2023 року, з 18 грудня 2023 року по 5 лютого 2024 року, висновки ВЛК про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, винесені у вищевказаний період, вважати недійсними.
4. Військовозобов`язаних, які були виключені з військового обліку рішенням ВЛК у період: з 14 вересня 2021 року по 10 лютого 2022 року, з 28 серпня 2022 року по 3 листопада 2022 року, з 4 листопада 2022 року по 29 березня 2023 року, з 18 грудня 2023 року по 5 лютого 2024 року - поновити на військовому обліку; офіцерів запасу, які були виключені з військового обліку на підставі довідки ВЛК без свідоцтва про хворобу, - поновити на військовому обліку; протоколи, послужні та алфавітні картки повернути до попередніх картотек, внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (а.с. 60, 98-99).
Суд вважає за необхідне зазначити, що копію додатку до оспорюваного позивачем наказу, в якому наведені прізвища, імена та по батькові осіб, яких спірним наказом встановлено поновити на обліку військовозобов`язаних, відповідачем суду не надано; разом із цим факт включення у вказаний список позивача відповідачем визнається та позивачем не заперечується.
Згідно з ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Враховуючи наведені приписи, а також керуючись ч. 9 ст. 80 КАС України, суд вважає встановленим факт включення позивача у додаток до спірного наказу як особу, яка вказаним наказом поновлена на військовому обліку в якості військовозобов`язаного.
Як вбачається з еВОД, сформованого позивачем в застосунку «Резерв+» 29 жовтня 2025 року о 11:28, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 ; категорія обліку: військовозобов`язаний; дійсний до 25 грудня 2025 року; відстрочка: до 25 грудня 2025 року; тип відстрочки: бронювання; постановою ВЛК від 16 січня 2023 року визнаний непридатним з виключенням з військового обліку; […] звання: лейтенант; номер в реєстрі Оберіг: 260620241320252600004; дата уточнення даних: 15 травня 2024 року; дані уточнені вчасно (а.с. 21).
21 травня 2025 року адвокат М.С.Скляр, діючи в інтересах позивача, звернулась до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 із адвокатським запитом щодо надання письмової аргументованої інформації щодо зміни в Реєстру (системі «Оберіг») первісної актуальної інформації про виключення ОСОБА_1 з військового обліку та виправлення помилки щодо персональних відомостей ОСОБА_1 (а.с. 55-57).
Листом від 4 червня 2025 року (вих. № 4201) ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідь на адвокатський запит повідомив, що ОСОБА_1 значиться як такий, що перебуває на обліку як військовозобов`язаний згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21 серпня 2024 року № 287 про поновлення на обліку військовозобов`язаних, які визнані ВЛК неприданими до військової служби з виключенням з військового обліку в зв`язку з порушенням вимог керівних документів. Рекомендовано ОСОБА_1 прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 з оригіналом свідоцтва про хворобу, довідкою ВЛК про виключення з військового обліку, ВОД та паспортом громадянина України для актуалізації відомостей у Реєстрі (а.с. 59).
23 червня 2025 року адвокат Д.С.Прилипко, діючи в інтересах позивача, звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою (вих. № 23062025-2) про внесення відомостей до Реєстру (АІТС «Оберіг»), у якому просила внести відомості до Реєстру про виключення з військового обліку ОСОБА_1 для забезпечення актуалізації даних у додатку Резерв + (а.с. 61-64).
За поясненням, наведеним у позові, відповіді адвокатові на вказаний адвокатський запит відповідачем не надавалось.
Доказів на підтвердження надання відповіді адвокату на вказаний адвокатський запит відповідачем суду не надано.
3 вересня 2025 року адвокат Руденко Ю.В., діючи в інтересах позивача, звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_3 із адвокатським запитом щодо надання належним чином завірених копій документів, а саме: копії наказу № 287 від 21 серпня 2024 року про поновлення на військовому обліку ОСОБА_1 ; відомостей про нормативну підставу видання наказу: назва НПА, номер, дата, конкретні пункти/положення, на які посилався підписант; переліку і копій службових документів, що стали підставою для видання наказу № 287; опису «порушень вимог керівних документів», на які є посилання у наказі, із зазначенням конкретних норм та посадових осіб, що їх встановили; інформації: чи проводилось повторне медичне обстеження/нове засідання ВЛК щодо ОСОБА_1 до/після видання наказу № 287; у разі проведення - копії довідки/свідоцтва ВЛК, протоколу та документів про затвердження постанови; виписку з Реєстру («Оберіг») щодо записів/змін по ОСОБА_1 за період з січня 2023 року - вересень 2025 року (статус, дати та підстави зміни статусу; реквізитів документів-підстав) (а.с. 65).
За поясненням, наведеним у позові, відповіді адвокатові на вказаний адвокатський запит відповідачем не надавалось.
Доказів на підтвердження надання відповіді адвокату на вказаний адвокатський запит відповідачем суду не надано.
Будучи не згодним із наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21 серпня 2024 року № 287 в частині поновлення ОСОБА_1 на військовому обліку в якості військовозобов`язаного, останній звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указами Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженими відповідними законами, дія воєнного стану неодноразово продовжувалась та станом на час розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 № 389-VIII (надалі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року в Україні оголошено загальну мобілізацію.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (надалі - Закон № 3543-XII) мобілізаційна підготовка та мобілізація є складовими частинами комплексу заходів, які здійснюються з метою забезпечення оборони держави, за винятком цільової мобілізації.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі - Закон № 2232-ХІІ).
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (надалі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно із приписами ч. 9 ст. 1 Закону № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: 
допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; 
військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; 
військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; 
резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Частиною 13 ст. 2 Закону № 2232-XII встановлено, що […] військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. […].
Згідно з ч. 6 ст. 37 Закону № 2232-XII (в редакції, чинній станом на час виключення позивача з військового обліку, тобто станом на 16 січня 2023 року) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) ТЦК та СП […] підлягають громадяни України, які: […] 3) визнані ВЛК непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку; […]. 
Відповідно до цієї ж норми в редакції, чинній станом на час прийняття відповідачем спірного наказу (станом на 21 серпня 2024 року), - виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) ТЦК та СП […] підлягають громадяни України, які: […] 3) визнані непридатними до військової служби; […]. У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до п.п. 3 та 4 цієї частини, ВОД не вилучається. До ВОД громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Отже, така підстава для виключення з військового обліку як «визнання особи непридатною до військової служби» за період з дати виключення позивача з військового обліку (16 січня 2023 року) до прийняття відповідачем спірного наказу, яким позивача поновлено на військовому обліку (21 серпня 2024 року), не змінилась.
Як встановлено судом, на підставі довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 від 16 січня 2023 № 11/160, якою позивач було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, до військового квітка № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_10 16 січня 2023 року були внесені відомості про те, що позивач є непридатним до військової служби та виключений з військового обліку військовозобов`язаних.
Разом із цим наказом від 21 серпня 2024 року № 287 «Про поновлення на обліку військовозобов`язаних, які визнані ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку з порушенням вимог керівних документів» визнано недійсними висновки ВЛК про визнання непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, складені у певні періоди (в т.ч. у період з 4 листопада 2022 року по 29 березня 2023 року), та у зв`язку із таким визнанням - поновлено позивача (наряду з іншими особами) на обліку військовозобов`язаних та наказано внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У вказаному наказі та у відзиві на позов відповідачем зазначено, що даний наказ було прийнято на виконання вимог до п. 3.8 глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (в редакції наказу Міністерства оборони України від 27 квітня 2024 року № 262).
За поясненням відповідача, визнання недійсним висновку ВЛК від 16 січня 2023 року щодо ОСОБА_1 мало місце у зв`язку із відсутністю свідоцтва про хворобу, оформленого за наслідком медичного огляду позивача, та відсутністю книг протоколів ВЛК з питань медичного огляду позивача.
Згідно із ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, […] зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) ТЦК та СП […] для оформлення військово-облікових документів, […] проходження медичного огляду, […].
Відповідно до ч. 13 ст. 2 Закону № 2232-XII […] порядок проходження медичного огляду затверджується (відповідно) Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, […].
Згідно із п.п. 1.1, 1.2. глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (надалі – Положення № 402), це Положення визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу. Це Положення поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 1.1 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням п и с ь м о в о г о в и с н о в к у (п о с т а н о в и). […].
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності:
до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); […].
Згідно з абз. 1-7 п. 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 (тут і до зазначення іншого - в редакції, чинній станом на час винесення ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 висновку щодо позивача, тобто станом на 16 січня 2023 року) для проведення військово-лікарської експертизи створюються ВЛК - штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії [ЛЛК]) приймають постанови. 
Відповідно до п. 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. […] До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
Згідно із пп. 2.6.1 п. 2.6 глави 2 розділу І Положення № 402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК високомобільних десантних військ; ВЛК військових комісаріатів; В Л К Т Ц К; ВЛК цивільного лікувального закладу з правами госпітальної ВЛК.
Отже, ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 є позаштатною постійно діючою ВЛК.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення № 402 встановлено, що постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1) […].
Відповідно до п. 2.1 розділу 2 глави І Положення № 402 постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою ВЛК, протоколом засідання штатної ВЛК. […].
Постанови штатних та позаштатних ВЛК о б о в’ я з к о в і до виконання.
Згідно із п. 3.8 глави 3 розділу II Положення № 402 […] після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов:
"Придатний до військової служби";
"Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)";
"Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку".
Як зазначалось вище, згідно із довідкою ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 № 11/160, 16 січня 2023 року зазначеною комісією за наслідком проведеного медичного огляду ОСОБА_1 був зроблений висновок (постанова) про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва, відповідно до якого у позивача констатовано наявність наступних діагнозів: ЦВХ, ішемічний інсульт в басейні ЛСМА (вересень 2021 року), ДЕП ІІІ ст., ГХ ІІІ ст., 3 ст., риз. 4, ІХС, А/к к/с ст. І, ожиріння ІІ ст.; на підставі статей 41А, 39Б графи ІІІ Розкладу хвороб визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с. 54).
Відповідно до п. «б» ст. 39 Розкладу хвороб (додаток 1 до Положення № 402) наявність діагнозу «гіпертонічна хвороба II стадії» відповідно до графи ІІІ передбачає встановлення висновку: «непридатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально».
Згідно із п. «а» ст. 41 Розкладу хвороб при постановці діагнозів: цереброваскулярні хвороби I60-I69 (субарахноїдальний, внутрішньошлуночковий, внутрішньочерепний (нетравматичний) крововилив, G45 транзиторні церебральні ішемічні напади і споріднені з ними синдроми, […] інсульт (геморагічний, ішемічний), його наслідки, закупорка, стеноз, емболія, тромбоз, аневризма прецеребральних, базилярної, сонної, хребтової артерій; церебральний атеросклероз, гіпертензивна енцефалопатія, наслідки хірургічних втручань - зі значними порушеннями функцій відповідно до графи ІІІ має своїм наслідком висновок: «непридатні до військової служби з виключенням з військового обліку».
Наявність у позивача наведених у довідці діагнозів (повна назва скорочених форм (кодів, абревіатури) діагнозів, вказаних у довідці, наведена в Міжнародній класифікації хвороб 10-го перегляду [МКХ-10], яка застосовується в України відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29 серпня 2008 року № 503) підтверджується наявними у справі медичними висновками інших лікарів (невролога, кардіолога), поставлених йому у період з 22 вересня 2021 року по 17 квітня 2024 року (а.с. 22-53).
Також суд зауважує, що правильність встановлених 16 січня 2023 року ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 діагнозів відповідачем не заперечується.
Відповідно до п. 22.1 глави 22 розділу ІІ Положення № 402 дані про тих, хто пройшов медичний огляд (прізвище, ім`я та по батькові, […]), діагноз та постанова ВЛК про ступінь придатності до військової служби та про причинний зв`язок записуються в Книгу протоколів засідань ВЛК (ЛЛК).
Крім того, діагноз та постанови ВЛК записуються:
а) на військовослужбовців - у медичну книжку, за необхідності - у довідку ВЛК;
[…]
в) на військовозобов`язаних, резервістів - у Картку амбулаторного обстеження та медичного огляду, а з м і с т п о с т а н о в и комісії, крім того, - у військовий квиток та облікову картку. На офіцерів запасу, визнаних ВЛК непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, […] складається Свідоцтво про хворобу; […].
Відповідно до п. 22.2 глави 22 розділу ІІ Положення № 402 Книга протоколів засідань ВЛК ведеться у всіх ВЛК секретарями цих комісій. Протоколи засідань ВЛК підписуються головою, членами комісії (не менше двох), які брали участь у засіданні, та секретарем комісії у день засідання комісії.
Один примірник Свідоцтва про хворобу (довідки ВЛК) зберігається як додаток до книги протоколів. 
У книгу протоколів, у додатковий примірник експертного документа та в історію хвороби записується дата та зміст постанови штатної ВЛК.
Відповідно до п. 22.3 глави 22 розділу ІІ Положення № 402 постанови ВЛК, які не підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, оформляються в день медичного огляду і видаються на руки особі, що пройшла медичний огляд, або в установленому порядку направляються у військову частину. Свідоцтво про хворобу (довідка ВЛК) з постановою, які підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, направляються на затвердження (контроль) не пізніше 5-денного терміну після медичного огляду. […].
Згідно із п. 22.5 глави 22 розділу ІІ Положення № 402 Свідоцтво про хворобу у воєнний час складається:
на всіх військовослужбовців, визнаних непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;
на офіцерів запасу, визнаних непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
У всіх інших випадках у особливий період постанова ВЛК оформляється довідкою ВЛК. 
У воєнний час довідка на контроль у штатну ВЛК не направляється.
Згідно із п. 22.6 глави 22 розділу ІІ Положення № 402 свідоцтво про хворобу підлягає розгляду, а постанова ВЛК - затвердженню: 
а) у мирний час: […];
б) у воєнний час: на генералів (адміралів), а також на всіх осіб, які оглянуті у ГВМКЦ, - ЦВЛК, на всіх військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів - ВЛК регіону, евакуаційного пункту (місцевого евакуаційного пункту, госпітальної бази).
З системного аналізу наведених вище приписів Положення № 402 (в редакції, чинній станом на 16 січня 2023 року) слідує, що постанова ВЛК при районних ТЦК та СП про непридатність офіцерів запасу (які при цьому є військовозобов`язаними) до військової служби із виключенням із військового обліку має оформлюватися свідоцтвом про хворобу (додаток 11 до Положення № 402), яке підлягає затвердженню ВЛК регіону.
При цьому ВЛК ведеться Книга протоколів засідань, до якої в якості додатку додається примірник Свідоцтва про хворобу (довідки ВЛК).
Також, виходячи з наведених приписів, постанова ВЛК про непридатність до військової служби із виключенням із військового обліку, оформлена як свідоцтвом про хворобу (додаток 11 до Положення № 402) так і довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення № 402) – є обов`язковими для виконання; зміст постанови про непридатність до військової служби із виключенням з військового обліку заноситься у військовий квиток та облікову картку особи, щодо якої їх прийнято. 
Відповідно до п. 1 Порядку видачі, зберігання та знищення військових квитків осіб рядового, сержантського і старшинського складу, затвердженого Міністерства оборони України 10 квітня 2017 року № 206, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 травня 2017 року за № 582/30450, військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу є документом, що посвідчує особу військовослужбовця (військовозобов`язаного) та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.
Згідно із п. 2 зазначеного Порядку районні (міські) військові комісаріати видають військові квитки під час призову або прийняття громадян на військову службу, зарахування в запас, зарахування до військового навчального закладу, звільнення у запас або зняття з військового обліку за станом здоров`я, поновлення військового квитка у разі його втрати або пошкодження.
Відповідно до п. 1 Положення про ТЦК та СП, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 (надалі - Положення № 154) ТЦК та СП є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно із п. 8 Положення № 154 завданнями ТЦК та СП є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, […] та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЄДРПВР, Реєстр) (районні ТЦК та СП), […] підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, […] здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Відповідно до п. 9 Положення № 154 (тут і надалі до зазначення іншого - в редакції, чинній станом на 16 січня 2023 року) ТЦК та СП відповідно до покладених на них завдань: […] ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, […] оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; […] виконують інші функції відповідно до законодавства.
Згідно із п. 11 Положення № 154 районні ТЦК та СП, крім функцій, зазначених у п. 9 цього Положення, […] організовують з визначеною періодичністю проведення медичних оглядів та психологічних обстежень ВЛК військовозобов`язаних і резервістів; […] забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних відповідно до законодавства та в порядку, визначеному Міноборони; […].
Отже, обов`язки щодо ведення обліку військовозобов`язаних, а також щодо оформлення військово-облікових документів військовозобов`язаних, а також ведення ведення ЄДРПВР, покладені на відповідні ТЦК та СП.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів […] територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, […] (тут і надалі до зазначення іншого - в редакції, чинній станом на 16 січня 2023 року, Порядок № 1487).
Пунктом 2 Порядку № 1487 встановлено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. 
Згідно із п. 22 Порядку № 1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) ТЦК та СП, […] здійснюється відповідно до Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”.
Як зазначалось вище, відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону № 2232-ХІІ виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) ТЦК та СП […] підлягають громадяни України, які визнані ВЛК непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
Згідно із п. 79 Порядку № 1487 районні (міські) ТЦК та СП: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; […] проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього; […].
Проаналізувавши наведене вище, суд висновує, що постанови ВЛК, оформлені як свідоцтвом про хворобу (додаток 11 до Положення № 402) так і довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення № 402), є обов`язковими для ТЦК та СП, тобто, у випадку прийняття ВЛК постанови про непридатність до військової служби, оформленої зазначеними вище документами, посадові особи ТЦК та СП мають внести відповідні записи про зміст постанови у військовий квиток та облікову картку особи, щодо якої їх прийнято. 
При цьому ані Порядком № 1487, ані Положенням № 154 не передбачено перевірку посадовими особами ТЦК та СП (або військовозобов`язаними чи іншими особами, щодо яких ВЛК прийняті відповідні постанови) дотримання ВЛК порядку прийняття та оформлення прийнятих постанов.
Абзацем 7 п. 12 Положення № 154 (тут і надалі в редакції, чинній станом на час прийняття відповідачем спірного наказу, тобто станом на 21 серпня 2024 року) встановлено, що керівник ТЦК та СП має право видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.
Відповідно до п. 14 Положення № 154 керівник […] районного ТЦК та СП відповідає за: […] військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; […].
Згідно із абз. 7 15 Положення № 154 керівник ТЦК та СП зобов`язаний: […] організовувати: […] ведення персонально-якісного обліку (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) призовників, військовозобов`язаних та резервістів, обліку транспортних засобів, що підлягають передачі Збройним Силам та іншим військовим формуванням під час мобілізації та у воєнний час; […].
Відповідно до абз. 18 п. 15 Положення № 154, керівник ТЦК та СП зобов`язаний здійснювати контроль за правомірністю видачі громадянам військово-облікових документів, посвідчень та інших документів.
Разом із цим згідно із абз. 6 - 7 п. 2.1 глави 1 розділу I Положення № 402 (тут і надалі в редакції, чинній станом на час прийняття відповідачем спірного наказу):
• постанова ВЛК с к а с о в у є т ь с я у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів;
• постанова ВЛК в і д м і н я є т ь с я у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК (яка була прийнята правильно) у відповідність до чинного законодавства.
При цьому вказаним пунктом (абз. 5) встановлено, що постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.
Пунктом 20.2 глави 2 розділу І Положення № 402 також передбачено, що постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, не затверджуються, контролюються, переглядаються, а за необхідності скасовуються або відміняються відповідною штатною ВЛК.
Відповідно до пп. 2.3.1, 2.3.4 глави 2 розділу І Положення № 402 ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України. ЦВЛК має право, зокрема: розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови б у д ь – я к о ї ВЛК (ЛЛК)) Збройних Сил України, а згідно із п. 2.4.5 глави 2 розділу І Положення № 402 - ВЛК регіону має право, зокрема: приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК.
У разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК (п. 3.4 глави 2 розділу І Положення № 402).
Таке рішення є обов`язковим до виконання та має бути реалізовано не пізніше ніж в місячний строк з дати прийняття.
Враховуючи наведене, повноваженнями щодо скасування (відміни) висновків (постанов) ВЛК при районних ТЦК та СП станом на 21 серпня 2024 року наділені виключно відповідні штатні ВЛК (в даному випадку – ВЛК регіону або ЦВЛК).
Отже, посадові особи районних ТЦК та СП (в т.ч. керівник) не має повноважень приймати накази про скасування (визнавати недійними) висновків (постанов) відповідних ВЛК.
Згідно із наданими суду матеріалами, відповідачем не ініціювалося питання щодо перегляду (скасування, відміни) постанови (висновків) ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16 січня 2023 року стосовно позивача, оформленої довідкою ВЛК (за формою, наведеної у додатку 4 до Положення № 402), замість цього керівником відповідача було допущено перевищення наданих йому повноважень шляхом прийняття спірного наказу, яким зазначену постанову (висновки) було вирішено вважати недійсними та (у зв`язку із визнанням їх недійсними) – вирішено поновити позивача на військовому обліку.
Як наслідок, наказ начальника від 21 серпня 2024 року № 287 ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині визнання висновків ВЛК про непридатність позивача до військової служби з виключенням з військового обліку, а також в частині поновлення позивача на обліку військовозобов`язаних – є протиправним.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду не спростовують.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини та зокрема, п. 58 рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року (заява 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Відповідно, позовні вимоги позивача про визнання спірного наказу протиправним та його скасування – підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача внести до ЄДРПВР інформацію відносно позивача про його виключення з військового обліку та про відновлення статусу невійськовозобов`язаного, суд виходить з наступного.
Відповідно до приписів ч.ч. 1-2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: […] 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; […] 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, […] від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Згідно із правовою позицією, викладеної у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року по справі № 21-1465а15, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Частиною 1 ст. 34 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до ЄДРПВР.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16 березня 2017 року № 1951-VIII (надалі - Закон № 1951-VIII) ЄДРПВР - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 1951-VIII основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; […].
Згідно із п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1951-VIII основними засадами ведення ЄДРПВР є: обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; повнота та а к т у а л і з а ц і я відомостей Реєстру.
Відповідно до ч. 8 ст. 5 Закону № 1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) ТЦК та СП, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Пунктом 8 Положення № 154 визначено, що завданнями районних ТЦК та СП є, крім іншого, ведення ЄДРПВР.
Беручи до уваги наведені приписи та висновки суду про протиправність спірного наказу та його скасування, а також керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача і в цій частині - шляхом зобов`язання відповідача виключити з ЄДРПВР відомості про перебування позивача на військовому обліку у статусі військовозобов`язаного.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого.
У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача судових витрат, в тому числі, витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.
Згідно із ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з квитанцією № 5644-184-7159-8171 від 7 листопада 2025 року та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Держбюджету України, позивачем за подання даного позову було сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн (а.с. 73, 129).
На підставі наведених приписів КАС України, враховуючи висновок суду про протиправність спірного наказу, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору у зазначеному розмірі – у розмірі 968,96 грн.
Розглядаючи клопотання позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн, суд враховує наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, передбачених ч. 1 цієї статті, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1-2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до ч. 3 цієї ж статті для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 4 даної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис наданих послуг, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5).
Відповідно до ч. 6 цієї ж статті у разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може з а к л о п о т а н н я м іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, суд, перш за все, має встановити, що заявлені позивачем до стягнення судові витрати на правничу допомогу, по-перше, пов`язані із наданням послуг, перелічених в п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України, по-друге, надані позивачу юридичні послуги мають бути відображені у договорі про надання правничої допомоги, по-третє, факт надання адвокатом зазначених у договорі послуг має бути доведеним відповідно до умов договору.
Лише після встановлення наведених вище обставин суд, з а н а я в н о с т і заперечень відповідача проти задоволення клопотання про стягнення витрат на правову допомогу (або клопотання про зменшення таких витрат), суд розглядає питання співмірності понесених позивачем витрат на правову допомогу.
Як вбачається з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). […].
На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу суду надано копії наступних документів:
- ордеру на надання правничої (правової) допомоги № 1711563 від 21 травня 2025 року (а.с. 58);
- договору № 05/11/25 про надання правової допомоги адвокатом від 5 листопада 2025 року м. Київ (а.с. 68);
- Додатку 1 до Договору № 05/11/25 про надання правової допомоги від 5 листопада 2025 року м. Київ (а.с. 69);
- опису послуг, наданих адвокатом Тарасенко Д.Ю. позивачеві на виконання договору № 05/11/25 про надання правової допомоги від 5 листопада 2025 року та Додатку 1 до нього (а.с. 71); 
- рахунку фактури № 05/11/25 від 5 листопада 2025 року на оплату:
компенсація витрат адвоката (судовий збір) – 968,96 грн; 
послуг адвоката згідно з договором № 05/11/25 про надання правової допомоги від 5 листопада 2025 року та Додатку 1 до Договору – 20 000,00 грн;
всього до сплати: 20 968,96 грн без ПДВ (а.с. 70).
- платіжної інструкції № 148В-2Т7А-ВХ54-НОМТ від 6 листопада 2025 року (а.с. 72).
Відповідно до п. 1.1 договору № 05/11/25 «про надання правової допомоги адвокатом» від 5 листопада 2025 року м. Київ, укладеного між ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом Тарасенко Д.Ю. (Адвокат), Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги Клієнту (особі, в інтересах якої укладений цей Договір) з наступних питань та у таких обсягах: представництво та захист прав та законних інтересів Клієнта включно, але не виключно: під час провадження та розгляду будь-яких справ, що стосуються прав та законних інтересів Клієнта, в […] судах загальної юрисдикції і адміністративних судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, […] в якості представника та/або захисника.
Згідно з п. 2.1 договору сторони домовилися, що правова допомога на виконання цього Договору надається за ціною, визначеною у Додатках до цього Договору. Допустимим є погодження розміру гонорару в усній формі – в такому випадку розмір гонорару зазначається в рахунку на оплату, а Клієнт оплатою цього рахунку свідчить про свою згоду із таким розміром гонорару. 
Пунктом п. 3.2 договору встановлено, що Клієнт зобов`язується у процесі виконання Договору надати Адвокатові кошти для оплати пов`язаних із виконанням Договору необхідних фактичних витрат (судовий збір тощо) або самостійно оплатити їх із повідомленням Адвоката (а.с. 68).
Згідно з Додатком 1 до Договору № 05/11/25 про надання правової допомоги від 5 листопада 2025 року, ОСОБА_1 (Клієнт) доручає, а Тарасенко Д.Ю. (Адвокат) приймає на себе зобов`язання щодо оскарження протиправних дій та скасування Наказу тимчасово виконуючого обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21 серпня 2024 року № 287 про поновлення на обліку військовозобов`язаних, які визнані ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку з порушенням вимог керівних документів, в частині, що стосується ОСОБА_1 .
Сторони погодили, що гонорар Адвоката за представництво інтересів Клієнта в суді першої інстанції становить 20 000,00 грн, який має бути сплачений протягом 7 днів з дня підписання додатку. 
У випадку необхідності участі Адвоката в суді апеляційної та/або касаційної інстанції, сторони погоджують гонорар додатково. 
Додатково Клієнт має компенсувати Адвокатові витрати, пов`язані з виконанням зазначеного доручення, в тому числі поштові витрати, на підставі виставленого Адвокатом рахунка (а.с. 69).
Відповідно до опису послуг від 6 листопада 2025 року, наданих адвокатом Тарасенко Д.Ю., 6 листопада 2025 року ОСОБА_1 на виконання договору № 05/11/25 про надання правової допомоги від 5 листопада 2025 року та Додатку 1 адвокатом були надані наступні послуги: 
складання позовної заяви, аналіз наявних у позивача документів (витрачено 1 годину часу); 
аналіз законодавства з відповідних питань (витрачено 1 годину часу); 
аналіз судової практики з відповідних питань (витрачено 1,5 години часу); 
написання безпосереднього тексту позовної заяви (витрачено 3 години часу) (а.с. 71);
Як вбачається з платіжної інструкції № 148В-2Т7А-ВХ54-НОМТ від 6 листопада 2025 року, позивачем на банківській рахунок ОСОБА_2 було перераховано 20 968,96 грн; призначення платежу: оплата послуг адвоката згідно Договору № 05/11/25 (а.с. 72).
За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Надаючи правову оцінку наданим доказам, суд зазначає, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу, кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Положення ч. 1 та 2 ст. 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI (надалі - Закон № 5076-VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, […].
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи та надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг від адвоката Тарасенко Д.Ю. та факт понесення ним витрат на оплату цих послуг в заявленому розмірі.
Суд зауважує, що відповідачем не подавалось суду клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду щодо вирішення питань з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Аналогічних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла також у додатковій постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 та у додатковій постанові від 18 січня 2024 року у справі № 9901/459/21.
Також у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 200/9888/19-а Верховний Суд виклав висновок щодо застосування ст.ст. 134, 139 КАС України щодо ролі суду під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якого із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін. […] Відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, […].
Керуючись приписами ч. 6 ст. 134 КАС України суд не надає оцінку співмірності понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Як наслідок, клопотання позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 12, 72-77, 90, 94, 132, 134, 139, 192-193, 242-246, 257-258, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21 серпня 2024 року № 287 «Про поновлення на обліку військовозобов`язаних, які визнані військово-лікарськими комісіями ІНФОРМАЦІЯ_1 непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку з порушенням вимог керівних документів» - в частині, що стосується ОСОБА_1 .
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_11 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про перебування ОСОБА_1 на військовому обліку у статусі військовозобов`язаного.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати останнього зі сплати судового збору у розмірі 968 грн (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати останнього, пов`язані із отриманням правової допомоги, у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп.
Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя Н.П. Волгіна