Справа № 420/36336/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , у якій позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_3 ) як правонаступника військової частини НОМЕР_4 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_4 ) одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту згідно рапорту від 04.01.2024 року; 
зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_3 ) як правонаступника військової частини НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_4 ) одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту згідно рапорту від 04.01.2024 року; 
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_3 ) як правонаступника військової частини НОМЕР_4 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_4 ) підйомної допомоги згідно рапорту від 04.01.2024 року; 
зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_3 ) як правонаступника військової частини НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_4 ) підйомну допомогу згідно рапорту від 04.01.2024 року.
Адміністративний позов поданий за допомогою системи “Електронний суд”.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 31.10.2023 року проходить військову службу за контрактом. У період з 02.01.2024 року по 08.06.2024 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 , яка перебуває у підпорядкуванні та на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 . В подальшому, після навчання позивач продовжив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_5 , на даний час переведений до військової служби НОМЕР_6 . 04 січня 2024 року позивач звернувся з рапортом до командира військової частини НОМЕР_4 (вх. № 40 від 04.01.2024) про виплату йому одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту, проте належні йому кошти не виплачено. Також цього ж дня позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_4 із рапортом, копія якого не збереглася у самого позивача, в якому просив виплатити йому підйомну допомогу відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям ЗСУ підйомної допомоги (Наказ МОУ № 45 від 05.02.2018 року), однак кошти не нараховані та не виплачені, що слугувало підставою звернення до суду з даним позовом. 
При цьому, відповідачем у справі позивач визначив військову частину НОМЕР_2 , оскільки відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 231 від 31.07.2025 року, з 01 серпня 2025 року введено в дію новий штат військової частини НОМЕР_2 , а військові частини НОМЕР_4 та НОМЕР_5 увійшли до складу військової частини як лінійні батальйони територіальної оборони військової частини НОМЕР_2 та втратили свою правосуб`єктність окремих батальйонів.
Як зазначено у позові, з метою досудового врегулювання спору представником позивача було направлено адвокатський запит на адресу відповідача, однак відповідь надана не була.
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту доводи позивача мотивовані тим, що 31 жовтня 2023 року позивачем був укладений строковий контракт на проходження військової служби, який набрав чинності з дня зарахування до списків особового складу військової частини. Таким чином, враховуючи те, що до моменту підписання контракту позивач військову службу не проходив, то такий контракт є першим, у зв`язку з чим він набув право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із укладенням першого контракту.
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати підйомної допомоги доводи позивача мотивовані тим, що у грудні 2023 року командиром військової частини НОМЕР_2 було прийнято наказ, яким позивача призначено на посаду стрільця у військову частину НОМЕР_4 , що підтверджується зокрема записом у військово-обліковому документі позивача. На виконання наказу командира військової частини НОМЕР_2 позивач наприкінці грудня 2023 року вибув з військової частини НОМЕР_2 та у січні 2024 року прибув до військової частини НОМЕР_4 , прийняв посаду та приступив до виконання обов`язків за посадою. У зв`язку із вищевикладеним 04.01.2024 року позивачем подано рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_4 про виплату йому підйомної допомоги, однак кошти позивачу виплачені не були. У позові зазначено, що копії рапорту у позивача не збереглося у зв`язку із тим, що він залучався до здійснення заходів з оборони України та при перебуванні в зоні бойових дій копія рапорту ним була втрачена.
Ухвалою суду від 04.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України.
Також цією ухвалою суду витребував від Військової частини НОМЕР_2 належним чином засвідчені письмові докази, а саме копію рапорту ОСОБА_1 від 04.01.2024 року про виплату підйомної допомоги, а також інформацію про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту та підйомної допомоги згідно поданих рапортів від 04.01.2024 року.
21.11.2025 року відповідачем за допомогою системи “Електронний суд” подано відзив на позовну заяву
Відповідно до відзиву відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, з огляду на наступне.
Відповідач вказує, що станом на момент виникнення спірних правовідносин позивач не проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , а проходив військову службу у військових частинах НОМЕР_4 та НОМЕР_5 в період з 02.01.2024 по 31.07.2025. 31 липня 2025 року позивач переміщений до військової частини НОМЕР_6 для подальшого проходження військової служби. Під час проходження позивачем військової служби у військових частинах НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , зазначені військові частини адміністративно (за військовою ієрархією) підпорядковувались військовій частині НОМЕР_2 . Військова частина НОМЕР_2 не здійснювала нарахування грошового забезпечення, в т.ч. одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту та підйомної допомоги, та інших виплат особовому складу військових частин НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , оскільки це перебувало в компетенції військових частин НОМЕР_4 та НОМЕР_5 (зокрема, командира військової частини, начальника штабу, начальника групи персоналу штабу, начальника фінансово-економічної служби). У системі Збройних Сил України діє механізм зарахування військової частини на фінансове забезпечення до іншої військової частини, яка має статус розпорядника бюджетних коштів певного рівня, водночас відповідальність за правильність нарахування та своєчасність виплати грошового забезпечення (заробітної плати), проведення та перерахування за належністю в установлені терміни утримань і нарахувань покладається на командира військової частини та начальника фінансового органу. Таким чином, роль Відповідача, як розпорядника бюджетних коштів, зводилась до здійснення фінансової реалізації рішень/наказів військових частин НОМЕР_4 та НОМЕР_5 в період проходження Позивачем військової служби у зазначених військових частинах з 02.01.2024 по 31.07.2025 (зокрема, шляхом проведення казначейських операцій). Відповідач не відповідав та не відповідає за достовірність, обґрунтованість, правильність та своєчасність прийняття відповідних рішень військовими частинами НОМЕР_4 та НОМЕР_5 (в т.ч. в частині здійснення нарахувань, складення та подачі розрахунково-платіжних відомостей, видання наказів тощо). Позивач не звертався із рапортами та/або скаргами до Відповідача з приводу можливого порушення його прав в частині (не)нарахування та (не)виплати підйомної допомоги та одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту. 
На підставі викладеного, відповідач стверджує, що між Позивачем та в/ч НОМЕР_2 не існувало та не виникало спірних правовідносин, тому військова частина НОМЕР_2 є неналежним відповідачем по справі.
Щодо надання витребуваних судом доказів, зокрема копії рапорту ОСОБА_1 від 04.01.2024 року про виплату підйомної допомоги, відповідач у відзиві пояснює, що військова частина НОМЕР_4 розформована, проте оригінали та/або засвідчені копії/фотокопії тощо рапортів Позивача відсутні у розпорядженні Відповідача, оскільки військова частина НОМЕР_4 не здійснювала передачу своєї вхідної кореспонденції (в т.ч. журналів вхідної кореспонденції) до Відповідача. З огляду на відсутність у розпорядженні Відповідача запитуваних документів, надати засвідчені копії рапортів Позивача від 04.01.2024 станом на момент подачі відзиву не представляється можливим.
25.11.2025 року представником позивача подано відповідь на відзив.
У відповіді на відзив представник позивача заперечував проти доводів відповідача стосовно того, що військова частина НОМЕР_2 є неналежним відповідачем по справі. Вказує, що позов саме до цього відповідача поданий як до правонаступника військової частини НОМЕР_4 у зв`язку із реорганізаційними заходами в Збройних Силах України. З 01 серпня 2025 року, враховуючи наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 231 від 31.07.2025 року, військова частина НОМЕР_2 є правонаступником, в тому числі й військової частини НОМЕР_4 .
Додатково у відповіді на відзив зазначено, що згідно журналу реєстрації рапортів військової частини НОМЕР_4 за номенклатурою справ 2024 року № 22 (дата ведення: з 01.01.2024 року; дата закінчення: 15 червня 2024 року; на 83 аркушах) наявна інформація про реєстрацію 04.01.2024 року рапортів ОСОБА_3 на отримання відповідних виплат (№ 39 рапорт на виплату підйомної допомоги та № 40 рапорт на виплату одноразової грошової допомоги при І контракті).
01.12.2025 року відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив із запереченнями стосовно того, що військова частина НОМЕР_2 є правонаступником розформованої військової частини НОМЕР_4 .
Ухвалою суду від 16.02.2026 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про витребування доказів у справі №420/36336/25. 
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України та з огляду на заявлені позивачем вимоги, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами. 
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.
Так, судом встановлено, що позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.10.2023 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_7 прийнятий на військову службу за контрактом; у період з 02.01.2024 по 08.06.2024 рр. проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 ; з 14.07.2024 по 31.07.2025 рр. - у військовій частині НОМЕР_5 , що підтверджується записами військового квитка серії НОМЕР_8 ; має статус учасника бойових дій, згідно посвідчення серії НОМЕР_9 від 24.02.2024 року.
31.10.2023 року позивач уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_7 .
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 31.07.2025 року №217, з 31.07.2025 року ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та вибув для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_10 .
Відповідач надав до суду копію витягу з Директиви Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 22.05.2025 року №Д-22/ДСК, відповідно до якої військові частини НОМЕР_11 , 7349 переформовані у військову частину НОМЕР_2 та підпорядковані командиру військової частини НОМЕР_2 ; умовні найменування - військові частини НОМЕР_11 , 7349 – анульовані.
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 31.07.2025 року №231 (по стройовій частині), військову частину НОМЕР_5 вважати НОМЕР_12 батальйоном територіальної оборони військової частини НОМЕР_2 ; військову частину НОМЕР_4 вважати НОМЕР_13 батальйоном територіальної оборони військової частини НОМЕР_2 .
Звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено тим, що йому не виплачено одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту згідно рапорту від 04.01.2024 року, а також підйомну допомогу згідно рапорту від 04.01.2024 року.
У матеріалах справи наявний рапорт позивача до командира військової частини НОМЕР_4 щодо виплати одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту зі штампом в/ч НОМЕР_4 про реєстрацію рапорту 04.01.2024 за вх. №40.
У позові зазначено, що копії рапорту про виплату підйомної допомоги у позивача не збереглося у зв`язку із тим, що він залучався до здійснення заходів з оборони України та при перебуванні в зоні бойових дій копія рапорту ним була втрачена.
Відповідач у відзиві зазначив, що оригінали та/або засвідчені копії/фотокопії рапортів позивача відсутні у розпорядженні військової частини НОМЕР_2 , оскільки військова частина НОМЕР_4 не здійснювала передачу своєї вхідної кореспонденції (в т.ч. журналів вхідної кореспонденції), з огляду на що надати засвідчені копії рапортів позивача від 04.01.2024 відповідач не може.
На виконання ухвали суду від 04.11.2025 року в частині витребування доказів, а саме інформації про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту та підйомної допомоги згідно поданих рапортів від 04.01.2024 року, відповідач надав копію рапорту ТВО начальника ФЕС військової частини НОМЕР_2 , де повідомляється, що до фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 не надходило наказів та/або розрахунково-платіжних відомостей від військових частин НОМЕР_5 та НОМЕР_4 про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту та підйомної допомоги на користь ОСОБА_4 .
Тобто, спірні допомоги позивач не отримував. 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ст.1-2 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 № 2011-XII (далі – Закон № 2011-XII), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 затверджений Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197) (надалі – Порядок №260). 
Відповідно до пункту 2 розділу I Порядку №260, грошове забезпечення включає:
щомісячні основні види грошового забезпечення;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення;
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать:
посадовий оклад;
оклад за військовим званням;
надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать:
підвищення посадового окладу;
надбавки;
доплати; 
винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту;
премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:
винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану;
допомоги.
Відповідно до пункту 3 розділу I Порядку №260, підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:
штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);
накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;
накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;
накази про присвоєння військових звань;
грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до пункту 4 розділу I Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає:
посадовий оклад;
оклад за військовим званням;
надбавку за вислугу років;
підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний;
надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання;
доплати за науковий ступінь та за вчене звання;
премію;
морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування;
одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби;
інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.
Згідно з пунктом 14 розділу I Порядку №260, грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.
Відповідно до пункту 16 розділу I Порядку №260, виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту.
Виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту передбачена розділом XXII Порядку №260.
Відповідно до п. 1 розд. XXII Порядку №260, одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту виплачується:
особам, які приймаються на посади рядового складу строком на 3 роки;
особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком на 3 роки і більше;
особам, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком на 1 рік і більше;
особам, які підписали контракт строком на 5 років і більше, із числа військовослужбовців, призначених на посади осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу після закінчення вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (підготовка яких здійснюється за державним замовленням), за умови вступу до виконання обов`язків за цими посадами.
Згідно з п. 2 розд. XXII Порядку №260, одноразова грошова допомога виплачується в таких розмірах:
особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року;
особам сержантського і старшинського складу - дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року;
особам офіцерського складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року.
Згідно з п. 3 розд. XXII Порядку №260, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця після набрання чинності першим контрактом, призначення на посаду та вступу до виконання обов`язків за посадою на підставі наказу командира.
При цьому військовослужбовцям, що уклали перший контракт про проходження військової служби під час навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, військових коледжах або навчальних частинах (центрах), одноразова грошова допомога виплачується після закінчення навчання у цих навчальних закладах у військових частинах, до яких їх призначено для подальшого проходження військової служби.
З матеріалів справи судом встановлено, що 31.10.2023 року позивач уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_7 . Контракт укладено строком на три роки.
Записами військового квитка серії НОМЕР_8 підтверджується, що 31.10.2023 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_7 позивач прийнятий на військову службу за контрактом та 07.11.2023 року прийняв військову присягу.
Отже, відповідно до п. 1 розд. XXII Порядку №260, у зв`язку з укладанням першого контракту на посади рядового складу строком на 3 роки, позивач набув право на одноразову грошову допомогу.
У матеріалах справи наявний рапорт позивача до командира військової частини НОМЕР_4 щодо виплати одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту зі штампом в/ч НОМЕР_4 про реєстрацію рапорту 04.01.2024 за вх. №40.
Однак, таку допомогу позивач не отримав, що не заперечується сторонами. 
З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги в частині нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, передбаченої розділом XXII Порядку №260, підлягають задоволенню.
Щодо належного відповідача у справі, суд враховує наступне. 
Згідно положень пункту 8 розділу I Порядку №260, грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).
Відповідно до п. 1.5 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України згідно наказу Міністра оборони України № 280 від 22.05.2017 року передбачено, що військова частина, не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, зараховується на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня на підставі відповідних директив (рішень). Командир військової частини, зарахованої на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня, організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини.
Первинні документи, розрахунки фондів оплати праці, заявки на кошти, платіжні доручення, грошові атестати військовослужбовців, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового військовослужбовцям, заробітної плати працівникам та забезпечення інші виплати підписують посадові особи розпорядника коштів та посадові особи (командир та інша, визначена командиром, відповідальна посадова особа) військової частини, яка знаходиться на фінансовому забезпеченні.
Згідно з п. 1.8 Правил № 280, командир військової частини керує фінансово-господарською діяльністю частини, розпоряджається згідно з законодавством коштами, забезпечує законне, цільове та ефективне їх використання в суворій відповідності із затвердженим кошторисом і зобов`язаннями перед державним бюджетом, несе відповідальність за організацію фінансового забезпечення військової частини, стан фінансового господарства і забезпечення збереження готівки, організовує бухгалтерський облік активів і зобов`язань, доходів і видатків. Командир військової частини зобов`язаний, зокрема, особисто підписувати першим підписом фінансові документи, заяви на кошти, платіжні доручення, грошові атестати військовослужбовців, розрахунково-платіжні відомості на виплату, грошового забезпечення військовослужбовцям, заробітної плати працівникам та інші виплати, договори і угоди, фінансову звітність та службове листування з питань фінансового забезпечення; забезпечувати виплату грошового забезпечення та заробітної плати особовому складу в установлені законодавством терміни.
Відповідно до пункту 4.3 Правил №280, грошове забезпечення, заробітна плата та інші виплати особовому складу виплачується за місцем штатної служби (перебування на фінансовому та інших видах забезпечення). Відповідальність за правильність нарахування та своєчасність виплати грошового забезпечення (заробітної плати), проведення та перерахування за належністю в установлені терміни утримань і нарахувань покладається на командира військової частини та начальника фінансового органу.
Отже, обов`язок щодо нарахуванням військовослужбовцю грошового забезпечення, в тому числі у випадку перебування військової частини на фінансовому забезпеченні в іншій військовій частині, покладені на командира військової частини, у штаті якої військовослужбовець проходить військову службу. Грошове забезпечення, заробітна плата та інші виплати особовому складу виплачується за місцем штатної служби. Кошти на здійснення відповідних виплат надаються розпорядником на підставі відповідних наказів, заявок, кошторисів, розрахунків тощо, що надаються військовою частиною, яка перебуває на фінансовому забезпеченні такого розпорядника коштів.
У спірний період військова частина НОМЕР_4 , в якій позивач проходив військову службу у період з 02.01.2024 по 08.06.2024 рр. та до якої 04.01.2024 р. подав рапорт на виплату одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, перебувала на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 .
Отже, військова частина НОМЕР_2 не є особою, відповідальною за правильність обчислення та нарахування позивачу грошового забезпечення у спірний період, оскільки такими повноваженнями щодо позивача була наділена військова частина НОМЕР_4 .
Разом із тим, судом встановлено, що на виконання Директиви Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 22.05.2025 року №Д-22/ДСК, військова частина НОМЕР_4 переформована у військову частину НОМЕР_2 та підпорядкована командиру військової частини НОМЕР_2 .
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 31.07.2025 року №231 (по стройовій частині), військову частину НОМЕР_5 вважати НОМЕР_12 батальйоном територіальної оборони військової частини НОМЕР_2 ; військову частину НОМЕР_4 вважати НОМЕР_13 батальйоном територіальної оборони військової частини НОМЕР_2 .
Отже, на час виникнення спірних правовідносин належним відповідачем по справі є військова частина НОМЕР_2 .
Водночас, враховуючи, що військова частина НОМЕР_2 не була відповідальною за правильність обчислення та нарахування позивачу грошового забезпечення у спірний період, суд не визнає протиправними дії військової частини НОМЕР_2 у межах спірних правовідносин.
За обставин, що склалися у цій справі, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання військової частини НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту згідно рапорту від 04.01.2024 року у порядку та розмірах, передбачених розділом XXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово, зокрема у постановах від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18, від 21 серпня 2019 року у справі №911/3681/17, зазначала, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Отже, з метою ефективного захисту порушених прав позивача за наведеного правового регулювання та встановлених обставин на військову частину НОМЕР_2 покладається обов`язок нарахувати та виплатити на користь позивача одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, що відповідає й змісту Правил №280. 
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати підйомної допомоги.
Згідно з ч. 3 ст. 9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується:
1) підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби;
2) добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі на військовослужбовця та кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає разом з ним.
Відповідно до статті 9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, з метою упорядкування виплати підйомної допомоги військовослужбовцям Збройних Сил України Наказом Міністерства
оборони України від 05.02.2018 № 45 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги (далі – Порядок №45).
Пунктом 1 Порядку №45 визначено, що у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, та тих, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням на навчання до вищих військових навчальних закладів, вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи (далі - військові навчальні заклади), та військових коледжів або навчальних центрів (навчальних підрозділів), термін навчання в яких становить шість місяців і більше, без збереження посади за попереднім місцем служби або у зв`язку з передислокацією військової частини (підрозділу військової частини), установи, організації (далі - військова частина) їм виплачується:
підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби;
добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі (далі - добові) на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, який переїхав разом з ним.
Згідно з пунктом 2 Порядку №45, право на отримання підйомної допомоги і добових для військовослужбовців виникає:
на дату прийняття військовослужбовцем посади та справ - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посаду;
на дату зарахування на навчання - для військовослужбовців, які зараховані на навчання до військових навчальних закладів;
на дату прибуття до місця дислокації, оголошений наказом командира військової частини, - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби у складі військової частини (підрозділу) в інший населений пункт.
Згідно з пунктом 3 Порядку №45, виплата військовослужбовцям підйомної допомоги та добових здійснюється за новим місцем військової служби (місцем навчання) із застосуванням автоматичних (автоматизованих) систем опрацювання даних за умови наявності (використання) таких систем у військовій частині (установі) та відповідно до наказу командира (начальника) військової частини (військового навчального закладу) із зазначенням нарахованої суми виплат.
У наказі зазначаються дата та номер наказу про призначення військовослужбовця на військову посаду (зарахування на навчання), дата, коли він приступив до виконання обов`язків за посадою, дата вибуття з попереднього місця військової служби та прибуття на нове місце військової служби (на нове місце дислокації військової частини).
Військовослужбовцям, які на дату прибуття до іншого населеного пункту перебувають у розпорядженні відповідного командира, виплата підйомної допомоги та добових здійснюється після призначення їх на посади та вступу до виконання обов`язків за посадами за новим місцем військової служби в цьому населеному пункті.
У позові зазначено, що позивач направив рапорт про виплату підйомної допомоги начальнику військової частини НОМЕР_4 04.01.2024 року, проте копії рапорту про виплату підйомної допомоги у позивача не збереглося у зв`язку із тим, що він залучався до здійснення заходів з оборони України та при перебуванні в зоні бойових дій копія рапорту ним була втрачена.
Вирішуючи позовні вимоги у цій частині позовних вимог, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів переїзду позивача на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду. 
У позові не надано пояснень щодо переїзду позивача на нове місце військової служби в інший населений пункт.
У зв`язку з викладеним суд вважає, що підстави для задоволення позову у цій частині вимог відсутні. 
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених вимог не спростовують. 
При цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі"Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За вимогами ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити частково.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що позивач звільнений від оплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України “Про судовий збір” та інші судові витрати ним не понесені, розподіл судових витрат згідно ч. 1 ст. 139 КАС України не здійснюється. 
Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 291, 295, 297 КАС України, 
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту згідно рапорту від 04.01.2024 року у порядку та розмірах, передбачених розділом XXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260.
В іншій частині позову – відмовити. 
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржено в порядку і строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук