г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/1522/21
Номер провадження 2/213/38/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді : Мазуренко В.В.
при секретарі судового засідання: Гусаровій О.С.,
представника позивача: адвокат Данілін А.Ю., представника відповідача адвокат Кафтасьєва Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача яка не заявляє самостійних вимог: Перша Криворізька державна нотаріальна контора про визнання спадкового договору недійсним, - 
ВСТАНОВИВ
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який в подальшому уточнила, та відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 . Під час перебування у шлюбі мати позивача ОСОБА_3 з ОСОБА_4 набули у спільну сумісну власність житловий будинок по АДРЕСА_1 . Позивач постійно спілкувалась з батьками, дбала про них, надавала їм допомогу, ремонтувала будинок, обробляла город, купувала ліки. Батько позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя батько позивача склав заповіт на позивача, посвідчений 18.04.2003р. Матір позивача померла раптово, та позивач фактично прийняла спадщину, має ключі від будинку, організувала поховання матері. Позивач звернулась до нотаріуса для отримання спадщини, але їй було відмовлено через пропущений строк. Після смерті матері позивача її спадкоємцем (1/2 частина вказаного будинку) є позивач та покійний чоловік матері позивача ОСОБА_4 який був зареєстрований з дружиною але спадщину після неї не оформляв. Позивач доглядала та допомагала батькові, в 2015 році йому було проведено операцію та ампутовано кінцівку, він був на возику та потребував постійного догляду та допомоги яку надавала позивач. Вже після смерті батька позивач довідалась від відповідача про те, що за життя між батьком позивача та відповідачем було укладено спадковий договір. Позивач вважає спірний договір недійсним з огляду на те, що будинок належав батькам позивача на праві спільної сумісної власності, був набутий під час перебування у шлюбі, нотаріусом не була визначена частка померлої дружини та не вирішено питання про спадкування належної частки померлої дружини спадкоємцями та посвідчено договір на підставі дублікату, в той час коли померлому батькові позивача належала частка будинку. Земельна ділянка по спірному договору була передана на підставі копії державного акту на земельну ділянку. Позивач також стверджує, що відповідачем по справі обов`язки за спірним договором не виконувались. Права позивача, як спадкоємця порушуються спірним договором. Просила визнати спадковий договір від 17.06.2020р. недійсним.
Відзив на позов не подавався.

Позивач до суду не з`явилась. Представник позивача підтримала позов, посилалась на обставини викладені у позові.
Відповідач до суду не з`явилась. Представник відповідача просив відмовити у позові, вказав, що умови спірного спадкового договору були виконані відповідачем, та ОСОБА_4 мав право власності на спірне майно та передав відповідачу відповідно до умов спірного договору.
Третя особа – нотаріус до суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

В судовому засіданні були допитані свідки:
Свідок  ОСОБА_5  суду пояснив, що його (свідка) попросили привезти ОСОБА_4 інвалідний візок, та так він познайомився з ОСОБА_4 , став його навідувати, під`їжджав та балакали. Позивача не бачив у ОСОБА_4 , бачив ОСОБА_6 , яка допомагала ОСОБА_4 . Про спадковий договір свідок не знав. На похованні свідок не був.
Показання свідка  ОСОБА_7 суд не приймає до уваги, оскільки свідок тривалий час з`являлась у засідання по даній справі в якості вільного слухача, знайомилась з матеріалами справи надавши до суду довіреність від відповідача (а.с.126-127 т2), тобто є довіреною особою відповідача, є обізнаною з матеріалами справи, що ставить під сумнів свідчення надані нею, вказує на її зацікавленість у справі.
Свідок  ОСОБА_8 суду пояснив, що доводився з 2004р. сусідом покійного ОСОБА_4 , сусіди через декілька домоволодінь проживали. ОСОБА_2 бачив декілька разів, позивача також знає. Був період коли ОСОБА_4 переселився до времянки, а в будинку жила онука, в них були погані відносини. З ОСОБА_4 часто спілкувався, ходив до нього (раз в неділю, три рази в неділю) та ОСОБА_4 часто йому дзвонив, скаржився свідку на позивача (доньку), повідомляв свідку, що бажає переписати майно на відповідача (сестру). Після ампутації ОСОБА_4 було тяжко, сестра ОСОБА_6 на прохання відповідача майже кожного дня була у ОСОБА_4 , допомагала йому, комуналку оплачували, ліки купували. Відповідач до Харкова на лікування ОСОБА_4 возила. Про спадковий договір свідку подробиці не відомі. Похованням ОСОБА_4 не знає хто займався, поховали на кладовищі Візірка біля його батьків де покійний хотів. В 2020 році позивача не бачив у ОСОБА_4 , була лише ОСОБА_6 , яка йому допомагала.
Свідок  ОСОБА_9 суду пояснив, що доводився сусідом покійного ОСОБА_4 . Позивача знає як сусідку, в дружніх відносинах, допомагають один одному. Даний свідок та свідок ОСОБА_10 чоловік та жінка, проживають разом. ОСОБА_4 проживав один. За ОСОБА_4 доглядала позивач, привозила пакунки з їжею, іноді приносила до свідка речі ОСОБА_4 щоб попрати та не везти до себе додому. Бачив також ОСОБА_11 , сестру ОСОБА_4 , яка також навідувала ОСОБА_4 . З ОСОБА_4 свідок розмовляв про рибалку, міг допомогти щось відремонтувати. Відповідача бачив один раз на похованні. Умови спадкового договору не знає, ОСОБА_4 не скаржився йому. На похованні був на обіді, на кладовище не їздив, за поховання сплачували позивач та відповідач.
Свідок  ОСОБА_10 суду пояснила, що доводилась сусідкою покійного ОСОБА_4 , межують будинки. Про спадковий договір знає зі слів позивача, подробиці договору свідку не відомо. Позивача знає як сусідку, спілкувались, не подруги. ОСОБА_1 приїздила до ОСОБА_4 , допомагала у городі, привозила продукти харчування. На інвалідному кріслі декілька років до смерті був ОСОБА_4 . Відповідача ОСОБА_2 свідок не знає, бачила на похованні. До будинку ОСОБА_4 не заходила. Спілкування свідка з ОСОБА_4 було мінімальне – привіт/до побачення. Часто позивач з онукою приїздили часто до ОСОБА_4 з пакунками з їжею, та сестра померлого ОСОБА_12 приїздила часто до ОСОБА_4 . Похованням померлого ОСОБА_4 займались окремо позивач та окремо відповідач. На похоронах була, але на кладовище не їздила, де саме похований ОСОБА_4 не знає.

24.06.2021р. позов залишено без руху.
31.08.2021р. справу прийнято до розгляду.
01.02.2022р. забезпечено позов.
13.07.2022р. справу прийнято до розгляду
31.05.2023р. витребувано докази.
14.02.2024р. позов залишено без розгляду.
07.06.2024р. справу прийнято до провадження.
10.10.2024р. витребувано докази.
03.03.2025р. замінено третю особу на стороні відповідача яка не заявляє самостійних вимог
29.05.2025р. закрито підготовче провадження.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного.

28.08.1966р. ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_13 , якій після реєстрації шлюбу присвоєне прізвище ОСОБА_14 , номер актового запису 386, дата складання 25.08.1966р. (а.с.102-103 т1). 
18.03.1988р. ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 (а.с.10,40,203 т1). Згідно Повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб: актовий запис 27, дата складання 21.03.1988р., вказано в графі про сімейний стан – розлучений, містяться примітки: свідоцтво про розірвання шлюбу видане 04.06.1985р актовий запис №57 (а.с.134 т1). 
Щодо різниці відображення дат укладання шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_3 , суд зазначає, що оригінал Свідоцтв про укладення шлюбу суду надано не було, тому достовірність наданих копій свідоцтв про шлюб суд перевірити не має можливості. Суд приймає, та вважає належними та допустимими доказами Повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб.
14.06.1984р. ОСОБА_4 придбав будинок по АДРЕСА_1 (а.с.14-15,43-46,147 т1), було видано дублікат, зареєстровано у ДРРП (а.с.148,187 т.1). Будинок по АДРЕСА_1 , та земельні ділянки 1211000000:12:138:0076 та 1211000000:12:138:0077 були зареєстровані на момент укладення спірного договору за ОСОБА_4 (а.с.149-182,188-191 т1, а.с.96-99 т3, а.с.100 т3).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_15 , батьками якої вказані ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (а.с.141 т1), якій після реєстрації шлюбу 03.11.1979р. присвоєне прізвище ОСОБА_18 (а.с.142 т1). Встановлено, та не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_2 доводиться сестрою ОСОБА_4 
ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_19 , батьками якої зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.11,41,106,107 т1), яка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінювала прізвище на ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.11,42,109,110 т1), а 12.10.1990р. на Донцову (а.с.12,42,112,112а т1). Встановлено, та не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_1 доводиться донькою ОСОБА_4 
ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_21 , батьками якої вказані ОСОБА_22 та ОСОБА_1 (а.с.208 т1), якій після реєстрації шлюбу було присвоєне прізвище ОСОБА_23 (а.с.209 т1). Встановлено, та не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_24 доводиться онукою ОСОБА_4 

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.8,38,100,101,136,197 т1).
Станом на час смерті ОСОБА_3 з нею був зареєстрований лише ОСОБА_4 (а.с.137,202 т1).
Після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за спадщиною зверталась ОСОБА_1 13.11.2020р. (а.с.194,196 т1), ОСОБА_24 11.11.2020р. (а.с.195 т1). ОСОБА_1 постановою нотаріуса від 17.11.2020р. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки документально не підтверджено факт її проживання із спадкодавицею на день смерті останньої і неподання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк (а.с.211 т1)
Судом встановлено, що позивач зверталась до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_3 , але їй було відмовлено (а.с.54-56,212-213 т1, а.с.43-45 т2).

18.04.2003р. ОСОБА_4 склав заповіт на будинок по АДРЕСА_1 , на ОСОБА_1 (а.с.17,47,97 т1).
17.06.2020р. ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_2 (набувач) Спадковий договір, відповідно до якого набувач зобов`язалась виконувати розпорядження відчужувача та у разі її смерті набуває право приватної власності на майно відчужувача: будинок АДРЕСА_1 ; житловий будинок, що є предметом договору, зазначений на плані літерою А та розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку розміром 0,1000га кадастровий номер 1211000000:12:138:0076, котрий належить відчужувану на праві особистої приватної власності. Земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, адреса: АДРЕСА_1 , площею 0,1059, кадастровий номер 1211000000:12:138:0077. Документ, що підтверджує право власності відчужувача: на будинок – дублікат договору купівлі-продажу; на земельні ділянки – копія примірників державних актів, які було зареєстровано, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Відповідно до п.1.4 Відчужувач свідчить, що не має прав обмежень на розпорядження вказаним майном, в п.1.6 відчужувач стверджує, що в зареєстрованому шлюбі не перебуває, ні з ким однією сім`єю не проживає, шлюбних договорів не укладав. На набувача покладено наступні обов`язки (п.3.3): надавати щомісячно 01 числа місяця матеріальну допомогу, оплачувати комунальні послуги, придбавати призначені відчужувану ліки, надавати по мірі необхідності послуги по догляду, під час поховання чи поминального обіду виголосити некролог, після смерті поховати на цвинтарі Візірка (а.с.19-21,48-53, 124-126 т1). ОСОБА_4 при укладанні договору писав заяву, якою стверджував, що є вдовим, у шлюбі не перебуває та ні з ким не проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу, грошові кошти, що будуть надаватись ОСОБА_2 на його утримання за спадковим договором не є спільною сумісною власністю та є його приватною власністю; житловий будинок по АДРЕСА_1 він набув у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщина після її смерті спадкова справа не заводилась, жодних осіб, які могли б звернутися до суду для визначення частки ОСОБА_3 у спільному майні подружжя немає (а.с.129,130 т1). На підтвердження обставин реальності та виконання відповідачем умов спірного спадкового договору до суду було надано копії квитанцій (а.с.149-157,161-173 т2, а.с.108-128 т3). Відповідачем надано підтвердження понесення витрат на поховання ОСОБА_4 (а.с.174-177 т2)
Житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , земельні ділянки з кадастровими номерами: 1211000000:12:138:0076 та 1211000000:12:138:0077, зареєстровані на ОСОБА_2 на підставі спадкового договору від 17.06.2020р. (а.с.58, 59,60 т1).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 (а.с.9,39,91,92,186 т1). З ОСОБА_4 на момент смерті за місцем проживання по АДРЕСА_1 , відсутні інші зареєстровані особи (а.с.146 т1).
Після смерті ОСОБА_4 за спадщиною зверталась ОСОБА_1 (а.с.90,116 т1).
04.06.2021р. позивачу було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на грошові вклади (а.с.120 т1).

Відповідно до копії Акту від 24.11.2022р. голова вуличного комітету та підписанти стверджують: ОСОБА_4 , що проживав за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 яка є його донькою. На протязі всього життя покійного вели сумісне господарство, садили і обробляли присадибну ділянку, разом з покійним тримали домашнє господарство, доглядала за батьком, робила ремонт в будинку, готувала йому їжу, сплачувала комунальні послуги за будинок де він мешкав, прала йому одяг, купувала продукти і готувала їжу, займалась придбання ліків, возила за потребою до лікарів та на медичне обстеження, оскільки батько був фізично обмежений, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 75 т2). Оригінал вказаного акту до суду не було надано.
За життя ОСОБА_4 звертався до правоохоронних органів щодо позивача (а.с.158,159,160 т2)

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.
Згідно з частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Головним елементом правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тобто основним юридичним фактом, що підлягає встановленню судами, є дійсна спрямованість волі сторін на укладення договору.

Щодо твердження позивача про невиконання відповідачем вимог оспорюваного договору.
Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом, чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.
Статтею 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.
Згідно зі статтею 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача.
За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред`являти вимоги про розірвання спадкового договору.
Суд зазначає, що позивач не був та не є стороною спірного договору, та даний розгляд стосується визнання спірного договору недійсним, а не розірвання договору, яке може розглядатись лише за заявою сторін договору. В той же час суд зазначає, що стороною відповідача надано письмові докази на виконання спірного договору в частині утримання ОСОБА_4 , надання грошових коштів, сплати комунальних платежів, купівля ліків, витрат на поховання, тощо. Допитані в судовому засіданні свідки не спростували факт виконання відповідачем спірного договору.

Щодо визнання спірного договору недійсним з підстав, що відчужувач не мав у власності майна, яким розпорядився.
Суд зазначає, що ОСОБА_4 на момент смерті ОСОБА_3 були зареєстровані за однією адресою, проживали разом, що вказує на фактичне прийняття спадщини ОСОБА_4 . Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 за заявою позивача та онуки померлого була заведена лише через 9 років після смерті ОСОБА_3 , та позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право власності на спадщину у зв`язку з пропуском строку звернення за спадщиною. У позові про визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 було відмовлено. Таким чином позивачем пропущено строк для отримання спадщини після смерті ОСОБА_3 , в той час як ОСОБА_4 проживав з нею на момент її смерті та фактично вступив у спадщину. Таким чином, права позивача, як спадкоємця ОСОБА_3 не порушуються спірним договором. Наявні в матеріалах справи Повні витяги про реєстрацію шлюбу не дають точно встановити час перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у шлюбі, оскільки міститься два актові записи про реєстрацію шлюбу, первісного та повторного, повторний був зареєстрований після придбання відчужувачем вказаного домоволодіння. Договір купівлі продажу не містив відомостей про дружину ОСОБА_25 , згода не відбиралась у неї.
Майно яке було передано відчужувачем набувачу за спірним договором, - будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за відчужувачем, який окрім того фактично вступив у спадщину після ОСОБА_3 , та нотаріусом на момент реєстрації спірного договору перевірялось право відчужувача на спірне майно, в тому числі вказані вище обставини.
Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Головним елементом правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тобто основним юридичним фактом, що підлягає встановленню судами, є дійсна спрямованість волі сторін на укладення договору.
Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У силу приписів статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.
Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.
Таким чином, суду не доведено, що спірний договір є недійсним з вказаних позивачем обставин. Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В
Позов  ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача яка не заявляє самостійних вимог: Перша Криворізька державна нотаріальна контора про визнання спадкового договору недійсним – залишити без задоволення.
Скасувати ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.02.2022р., якою було забезпечено позов у даній справі.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.
Позивач  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .
Відповідач  ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адресва: АДРЕСА_3 ,
Третя особа Перша Криворізька державна нотаріальна контора, м. Кривий Ріг, вул. П.Калнишевського, 5, код ЄДРПОУ 02891018.
Дата виготовлення рішення 23.03.2026р.

Суддя: В.В.Мазуренко