КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/2109/2026 
Справа № 758/15111/25 
Головуючий в суді І інстанції Казмиренко Л.В.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

20 квітня 2026 року 
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Кашперської Т.Ц., з участю секретаря Діденка А.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника Старика Володимира Михайловича на постанову Подільського районного суду м. Києва від 01 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п. 12.3 ПДР та скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, 

в с т а н о в и в :

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 01 грудня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , визнано винним у порушенні п. 12.3 Правил дорожнього руху і вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито провадження в справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 23 лютого 2025 року о 12 год. 22 хв., на перехресті вул. І.Виговського - Некрасова в м. Київ, керуючи транспортним засобом марки Renault, д.н.з. НОМЕР_1 , не вжив заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу для уникнення зіткнення або об`їзду перешкоди, чим допустив зіткнення з автомобілем марки Ford Mustang, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 12.3 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Захисник Старик В.М. , не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 09 грудня 2025 року подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, просив викликати та допитати в якості свідка інспектора 2 взводу 5 роти 4 батальйону Полку-1 УПП в м. Києві ОСОБА_5., який склав протокол про адміністративне правопорушення від 12 вересня 2025 року серії ЕПР1 № 451399 відносно ОСОБА_1 , скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 01 грудня 2025 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, пояснював, що 23 лютого 2025 року о 12:15 ОСОБА_1 їхав у своєму авто Renault д.н.з. НОМЕР_1 по вул. І.Виговського в напрямку площі Марченка (в сторону м. Нивки) у середній смузі, рух якою дозволено лише прямо, рухаючись в потоці авто по прямій зі швидкістю приблизно 50 км/год. 
Під`їжджаючи до перехрестя з вул. Некрасова, ОСОБА_1 , не змінюючи смугу руху, проїжджав перехрестя на зелений сигнал світлофора. В лівій смузі від нього в тому ж напрямку рухалися інші авто, які здійснювали поворот ліворуч з вул. І.Виговського на вул. Некрасова.
Проїжджаючи перехрестя, ОСОБА_1 раптово побачив, що авто Ford Mustang, д.н.з. НОМЕР_2 здійснює розворот на перехресті, тим самим перетинаючи траєкторію руху його авто. З огляду на те, що ОСОБА_1 рухався на швидкості, та надто малу відстань до авто Ford Mustang, яке наближалося, він не встиг зреагувати та загальмувати, після чого відбулося зіткнення.
ОСОБА_1 не очікував такого маневру та не бачив авто Ford Mustang до зіткнення, тому що видимість йому обмежував транспортний засіб, який знаходився в крайній лівій смузі для повороту ліворуч, позаяк він неодноразово проїжджав це перехрестя вул. І.Виговського та вул. Некрасова, знаючи, що перед розворотом авто, що рухаються в зустрічному напрямку, повинні давати перевагу в русі зустрічним транспортним засобам.
ОСОБА_1 підтверджує, що рухався в межах правил дорожнього руху на зелений сигнал світлофора, в той час як водій авто Ford Mustang очевидно порушив правила дорожнього руху, не переконався в безпечності маневру та своїми діями спричинив ДТП. 
Після зіткнення ОСОБА_1 викликав поліцію та швидку допомогу. В подальшому після прибуття поліції патрульними було складено схему ДТП та протокол про адміністративне правопорушення відносно саме водія авто Ford Mustang, з огляду на очевидність порушення ним ПДР. За наслідком складеного протоколу постановою Подільського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року у справі № 758/3149/25 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду постанова суду першої інстанції змінена шляхом виключення з мотивувальної частини посилання суду на порушення ОСОБА_2 п. 10.1 ПДР.
Під час розгляду справи № 758/3149/25 ОСОБА_2 повідомив про подання відносно ОСОБА_1 заяви про вчинення адміністративного правопорушення та складення адміністративного протоколу. На підставі аналізу всіх висновків експерта, що містяться в матеріалах справи, та перегляду відеозапису працівниками поліції здійснено висновок, що ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути ДТП. При цьому під сумнів поставлено посилання експерта на відстань автомобіля ОСОБА_1 до моменту виїзду на зустрічну смугу, адже на підставі здійсненого перегляду відеозапису виявлено, що у висновку експерта не враховано кут відеокамери та транспортний засіб, який рухався в крайній лівій смузі та мав технічно закривати оглядовість ОСОБА_1 . 
Незважаючи на це, адвокат ОСОБА_2. оскаржив відмову, за наслідком чого 12 вересня 2025 року на підставі цих же доказів було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Тобто інспектором за наявності аналогічних доказів зроблено два протилежні висновки, спершу про відсутність підстав для складення протоколу про адміністративне правопорушення на підставі висновку про те, що ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути ДТП, а далі виключно внаслідок подання скарги - про наявність підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Повідомляв, що в межах справи № 758/3149/25 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було надано суду три висновки експерта за наслідком аналізу обставин ДТП. У висновках, підготовлених на запит ОСОБА_2 , перед експертом не було поставлено питання про кваліфікацію його дій. З огляду на це ОСОБА_1 просив суд долучити до матеріалів справи копію висновку експерта № 04/25 за результатами проведення автотехнічної експертизи від 14 липня 2025 року, де перед експертом були поставлені питання про кваліфікацію дій обох учасників ДТП.
При цьому експертом здійснено однозначний висновок, що в даній дорожній обстановці дії водія Ford Mustang не відповідали вимогам п. 10.1, 16.6 ПДР та з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та настанням ДТП. Висновки про те, що дії ОСОБА_1 знаходилися в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та настанням ДТП, у висновку відсутні.
З метою перевірки доводів апеляційної скарги у справі № 758/3149/25 в судовому засіданні був допитаний судовий експерт, який пояснив, що з технічної точки зору саме невідповідність дій ОСОБА_2 вимогам п. 16.6 ПДР знаходяться в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та настанням ДТП, тобто судовим експертом здійснено однозначний висновок про єдиного винуватця ДТП, і цей висновок міститься в постанові Київського апеляційного суду від 25 серпня 2025 року.
На підтвердження того факту, що ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути ДТП та вжити заходів для уникнення зіткнення, просив долучити до матеріалів справи та дослідити в судовому засіданні відеозапис ДТП із камер спостереження «Безпечне місто». З відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 на перехресті пропустив два-три автомобілі, котрі рухалися в зустрічному напрямку, проте чомусь не пропустив автомобіль Renault, що стало причиною ДТП.
Також у постанові Київського апеляційного суду від 25 серпня 2025 року у справі № 758/3149/25 встановлено, що в той момент, коли до перехрещення проїзних частин у другій (середній) смузі зустрічного руху наближався автомобіль Renault під керуванням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 продовжив здійснення маневру розвороту, виїхав на середню смугу зустрічного руху, де рухався ОСОБА_1 , внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів.
Звертав увагу на такі фактичні обставини: ОСОБА_1 рухався в середній смузі, паралельно в лівій від нього смузі руху дещо попереду рухався автомобіль, який мав намір повертати ліворуч (через цей автомобіль він не бачив автомобіль ОСОБА_2 , тобто зреагувати на рух цього автомобіля); ОСОБА_1 , під`їжджаючи до перехрестя, не змінював смугу руху, впевнився, що рухається на дозволеній швидкості, а тому виїхав на перехрестя; автомобіль Ford Mustang ОСОБА_1 побачив вже майже перед зіткненням, оскільки він був повністю перекритий автомобілем, що повертав ліворуч, враховуючи, що суцільна смуга горизонтальної розмітки в тому напрямку, де рухався автомобіль Ford Mustang, була зміщена вправо.
Вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП не доведена, а висновки суду першої інстанції ґрунтуються на суперечливих експертних дослідженнях та неповному з`ясуванні фактичних обставин справи, оскільки експерт Яценко О.В. однозначно зазначив, що встановити причинний зв`язок між діями ОСОБА_1 та ДТП неможливо; експертиза підтверджує, що транспортний засіб ОСОБА_2 міг бути поза полем його зору; ОСОБА_1 рухався на зелений сигнал світлофора, з дозволеною швидкістю та без зміни смуги руху; водій ОСОБА_2 порушив п. 16.6 ПДР, що встановлено постановою Київського апеляційного суду; експертний висновок, наданий ОСОБА_2 , суперечить іншим доказам.
Посилався на правові висновки Верховного Суду в постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 щодо презумпції невинуватості в цивільному процесі, в постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 127/14124/16-а щодо обов`язковості встановлення технічної можливості уникнути ДТП, в постанові від 20 січня 2021 року у справі № 214/1957/19 щодо пріоритету руху прямо над розворотом; від 17 лютого 2022 року у справі № 522/15294/20 щодо преюдиційного значення рішення щодо іншого учасника ДТП; у постанові від 21 грудня 2021 року у справі № 569/15860/16-а про те, що суперечливість експертиз тлумачиться на користь особи; від 15 березня 2018 року у справі № 686/15307/17 про необхідність встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями особи та фактом ДТП.
Натомість, суд неповно дослідив докази та не оцінив суперечності експерта, не встановив причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_1 та ДТП, проігнорував преюдиційне рішення у справі щодо іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , порушив вимоги ст. 7, 245, 251, 252, 280 КУпАП.
Вказував, що просив суд першої інстанції викликати та допитати в якості свідка інспектора 2 взводу 5 роти 4 батальйону Полку-1 УПП в м. Києві ОСОБА_5 , який склав протокол про адміністративне правопорушення від 12 вересня 2025 року серії ЕПР1 № 451399 відносно ОСОБА_1 , проте судом з невідомих причин було відмовлено в задоволенні цього клопотання, що обмежило його процесуальні права на захист.
Зазначав, що з огляду на наявність двох висновків експерта, що містять різні висновки щодо обставин ДТП та кваліфікації дій ОСОБА_1 , а судом в порушення правових позицій Верховного Суду не було трактовано на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вирішив звернутися за отриманням окремого висновку щодо саме його дій та технічної можливості уникнути ДТП. Станом на дату подання апеляційної скарги висновок не виготовлено, проте апелянт заявляє, що має намір подати такий висновок до суду в судовому засіданні.

08 квітня 2026 року до апеляційного суду надійшло клопотання захисника Старика В.М. про долучення письмових доказів, згідно якого, з огляду на наявність в матеріалах справи двох висновків експерта, що містять різні висновки щодо обставин ДТП та кваліфікації дій ОСОБА_1 , він просить долучити до матеріалів справи висновок експерта № 5351 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи від 19 січня 2026 року, складеного судовим експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз».
Також 17 квітня 2026 року до апеляційного суду надійшло клопотання захисника Старика В.М. про призначення у справі автотехнічної експертизи, посилаючись на те, що в матеріалах справи наявні два висновки експерта, що містять суперечності, які неможливо усунути без застосування спеціальних знань у галузі автотехніки. На підставі вищевикладеного просив призначити у справі автотехнічну експертизу, проведення якої доручити експертам КНДІСЕ, на вирішення експерта поставити такі питання: який з технічної точки зору та з точки зору методичних рекомендацій коректний момент виникнення небезпеки для водія автомобіля Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 в даній дорожній обстановці; чи мав водій автомобіля Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 в даній дорожній обстановці технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди; чи вбачаються невідповідності технічного характеру в дія її водія автомобіля Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 в даній дорожній обстановці, які знаходяться у причинному зв`язку з настанням ДТП.

В судовому засіданні представник іншого учасника ДТП ОСОБА_2 - Богуцький І.О. заперечував проти долучення нових доказів та призначення експертизи. 
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Враховуючи, що саме лише переконання захисника у достатності наявних в матеріалах справи доказів, яким судом першої інстанції було надано іншої оцінки, ніж очікував захисник, не свідчить про неможливість надання цих доказів до суду першої інстанції, в зв`язку з чим апеляційним судом було відмовлено в задоволенні клопотання про долучення письмових доказів та призначення експертизи, як необґрунтованих.

В судовому засіданні брав участь особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Старик В.М., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, а також інший учасник ДТП ОСОБА_2 та його представник Богуцький І.О., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, згідно з вимогами ст. 278, 280 КУпАП, суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог частини першої ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції відповідної статті КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють як об`єктивну, так і суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, наведені вимоги закону при розгляді справи в суді та винесенні судом першої інстанції постанови стосовно ОСОБА_1 не дотримані.

Відповідальність за ч. 1 ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями. 

На схемі місця ДТП від 23 лютого 2025 року, долученої до матеріалів справи, підписаної обома учасниками ДТП без зауважень, зафіксовано напрямки руху обох транспортних засобів, кінцеве розташування транспортних засобів, місце їх зіткнення та інші відомості (а. с. 22).

ОСОБА_1 протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 451399 від 12 вересня 2025 року ставиться в вину порушення вимог п. 12.3 ПДР.

Відповідно до п. 12.3 ПДР у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Однак сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, яке ставиться їй в вину, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282), а отже може оцінюватись лише в сукупності з іншими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 451399 від 12 вересня 2025 року складено відносно ОСОБА_1 за подією, яка мала місце 23 лютого 2025 року, за наслідками звернення заяви адвоката Богуцького І.О. від 17 липня 2025 року в інтересах ОСОБА_2 , який просив провести додаткову перевірку за фактом ДТП, що відбулася 23 лютого 2025 року, та скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно водія транспортного засобу Renault д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням останнім п. 12.3 та п. 12.4 ПДР (а. с. 19 - 20).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнав, зазначив, що рухався в середній смузі, рух якою дозволено лише прямо, по прямій зі швидкістю 50 км/год. Під`їжджаючи до перехрестя з вул. Некрасова, не змінюючи смугу руху, проїжджав перехрестя на зелений сигнал світлофора. В лівій смузі в тому ж напрямку рухались інші авто, які здійснювали поворот ліворуч з вул. І. Виговського на вул. Некрасова. Проїжджаючи перехрестя, раптово побачив, що автомобіль марки Ford Mustang, д.н.з.  НОМЕР_2  здійснює розворот на перехресті, тим самим перетинаючи траєкторію руху до авто марки Ford Mustang, яке наближалося. Він не встиг зреагувати та загальмувати, після чого відбулося зіткнення. Він не очікував такого маневру та не бачив автомобіль марки Ford Mustang до зіткнення, тому що видимість йому обмежував транспортний засіб, який знаходився в крайній лівій смузі для повороту вліво, позаяк він неодноразово проїжджав це перехрестя вул. І.Виговського та вул. Некрасова, знаючи, що перед розворотом авто, що рухаються в зустрічному напрямку, повинні давати перевагу в русі зустрічним транспортним засобам. Він рухався в межах ПДР на зелений сигнал світлофора, в той час як водій автомобіля марки Ford Mustang не переконався в безпечності маневру та своїми діями спричинив ДТП. Вина ОСОБА_2 підтверджується постановою Київського апеляційного суду від 25 серпня 2025 року про визнання ОСОБА_2 винним у даному ДТП та порушення ним п. 16.6 ПДР України. Просив врахувати висновок експерта №04/25 за результатами проведення автотехнічної експертизи від 14 липня 2025 року. Експертом здійснено однозначний висновок, що в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля марки Ford Mustang ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10.1, 16.6 ПДР України.

Водій автомобіля марки Ford Mustang д.н.з.  НОМЕР_2  ОСОБА_2 та його захисник адвокат Богуцький І.О. просили визнати винним у вчиненні даного ДТП за даним протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 .
Вказували, що за висновком експертного дослідження №ЕД-19-25/33186-ІТ від 12 червня 2025 року, у даній дорожньо-транспортній пригоді з технічної точки зору в діях водія автомобіля марки Renault д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.4 та п. 12.3 ПДР, які перебувають в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. Просили також врахувати висновок експертного дослідження № ЕД-19-25/32257-ФП від 10 червня 2025 року, а саме швидкість автомобіля марки Renault д.н.з. НОМЕР_1 - 57,0176-62,8524 км/год. Вважали наявні в діях ОСОБА_1 порушення п.12.3 та п. 12.4 ПДР, що перебувають в причинному зв`язку з настанням ДТП. Так, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Ford Mustang д.н.з.  НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Івана Виговського зі сторони «Нивок» в сторону ЖК «Виноградар», в`їхав на перехрестя з вул. В. Некрасова на зелений сигнал світлофору з метою розвороту та з увімкненим покажчиком повороту ліворуч. В подальшому, коли автомобіль під керуванням ОСОБА_2 вже перебував на перехресті, увімкнувся жовтий сигнал світлофору, а коли вже перебував на перехресті та пропускав зустрічний транспорт, увімкнувся червоний сигнал світлофору. В подальшому, перебуваючи на перехресті та пропустивши зустрічний транспорт (у кількості трьох транспортних засобів), завершував розворот, під час чого відбулось ДТП з автомобілем марки Renault д.н.з. НОМЕР_1 .

В судовому засіданні в суді першої інстанції експерт Яценко О.В. підтримав висновок № 04/25 від 14 липня 2025 року та додав, що автомобіль марки Ford міг бути не в полі зору водія ОСОБА_1 , а останній міг розраховувати що йому дадуть дорогу. На відеозаписі важко сказати, що водії можуть виявити один одного. Вихідних даних не вистачає.
В судовому засіданні в суді першої інстанції експерт Кайсін Г.В. підтримав висновок №ЕД-19/25/33186-ІТ від 12 червня 2025 року та вказав, що вихідних даних для проведення експертизи було достатньо.

Так, за заявою ОСОБА_1 проведено та надано висновок експерта №04/25 від 14 липня 2025 року, складений судовим експертом Яценком О.В., згідно якого, зокрема: «На даному етапі дослідження встановити причинний зв`язок або його відсутність між діями водія автомобіля марки «Renault Megane» ОСОБА_1 та настанням ДТП не вдається за можливе, тому що не вдається за можливе встановити наявність або відсутність у водія автомобіля «Renault Megane» ОСОБА_1 технічної можливості уникнути ДТП» (а. с. 10).

За заявою ОСОБА_2 проведено та надано висновок експерта №ЕД-19/25/33186-ІТ від 12 червня 2025 року, складений судовим експертом Кайсіним Г.В., згідно якого у даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля марки Renault Megane ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до технічних вимог п. 12.4 і 12.3 ПДР; у даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля марки Renault Megane ОСОБА_1 мав технічну можливість запобігти зіткненню шляхом виконання вимог п. 12.4 і 12.3 ПДР; у даній дорожньо-транспортній ситуації з технічної точки зору в діях водія автомобіля марки «Renault Megane» ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам п.12.4 і 12.3 ПДР, які перебувають в причинному зв`язку з настанням даної ДТП (а. с. 29 - 40).

За заявою ОСОБА_2 проведено та надано висновок експертного дослідження №ЕД-19/25/32257-ФП від 10 червня 2025 року, складений судовим експертом Хомко Б.Р., згідно якого: Швидкість руху автомобіля марки Renault Megane, д.н.з НОМЕР_1 , на кадрах відеозображення 438-442 у файлі під назвою: «10-10-105-11-перекр-91-вул.-Гречка-вул-Північно-Сирецька-О-20250223122149.mp4» становить 58,0176-62,8524 км/год. (а. с. 41 - 60).

Таким чином, в матеріалах справи наявні взаємовиключні висновки судових експертів: щодо невідповідності в діях водія автомобіля марки Renault Megane ОСОБА_1 вимогам п. 12.3 ПДР, які перебувають в причинному зв`язку з настанням даної ДТП, а також протилежний висновок про неможливість встановити причинний зв`язок або його відсутність між діями водія автомобіля марки Renault Megane ОСОБА_1 та настанням ДТП, тому що не вдається за можливе встановити наявність або відсутність у водія автомобіля «Renault Megane» ОСОБА_1 технічної можливості уникнути ДТП.

Також в матеріалах справи наявний лист УПП у м. Києві ДПП від 18 серпня 2025 року на адвокатський запит, згідно якого, Управління ознайомилось з наданим висновком експерта, за результатами якого встановлено технічну швидкість руху автомобіля Renault Megane, д.н.з НОМЕР_3 - 62,8524 та час, з моменту якого він міг бачити автомобіль Ford Mustang д.н.з.  НОМЕР_2 , за що вбачається порушення п. 12.3 ПДР, яке перебуває в причинному зв`язку з виникненням ДТП; вказане твердження не може бути прийняте працівниками Управління як належний доказ, оскільки воно суперечить наданому відеозапису обставин вчинення ДТП та поясненням учасників ДТП; також під час ознайомлення з висновком експертного дослідження від 10 червня 2025 року №ЕД-19/25/32257-ФП було встановлено, що відстань автомобіля Renault Megane, д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 до моменту виїзду на зустрічну смугу автомобіля Ford Mustang д.н.з.  НОМЕР_2 становить 41,9016 м. - 45,3934 м.
Ураховуючи вищевикладене та результати висновків дослідження № ЕД-19-25/33186-ІТ від 12 червня 2025 року та № ЕД-19-25/32257-ФП від 10 червня 2025 року, а також переглянутий наданий відеозапис, встановлено, що у вищевказаних висновках не враховано кут відеокамери та транспортний засіб, який рухався в крайній лівій смузі та мав технічно закривати оглядовість водію автомобіля Renault Megane, д.н.з НОМЕР_1 , тому вказані твердження не можуть бути прийняті працівниками управління.

Крім того, судом першої інстанції не надано належної оцінки відеозапису події з камери спостереження, долученому до матеріалах справи на оптичному диску.

З перегляду відеозапису вбачається, що ДТП мала місце на регульованому перехресті, на якому у момент ДТП рух регулювався світлофорами. Разом з цим, на першій стадії ДТП (на етапі зближення) автомобіль Renault Megane, д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 рухався на зелений сигнал світлофора у другій смузі проїзній частині, яка має три смуги руху в його напрямку. В цей час автомобіль Ford Mustang д.н.з.  НОМЕР_2 рухався у зустрічному і виконував маневр розвороту на перехресті.
У проміжку часу приблизно з 12:22:13 в полі зйомки відеокамери спостерігається рух автомобіля Ford Mustang д.н.з.  НОМЕР_2  через перехрестя на зелений сигнал світлофора. Далі о 12:22:13 автомобіль Ford Mustang д.н.з. НОМЕР_2 зупиняється на перехресті та надає дорогу зустрічним автомобілям. Після чого з 12:22:14 автомобіль Ford Mustang д.н.з. НОМЕР_2  поновлює рух і починає повільно з відносно невеликою швидкістю виконувати маневр повороту ліворуч. В цей час в полі зору відеокамери з`являється автомобіль Renault Megane, д.н.з НОМЕР_1 , який рухається у зустрічному напрямку у середній смузі. Після чого в процесі виконання маневру автомобілем Ford Mustang д.н.з.  НОМЕР_2 приблизно о 12:22:18 спостерігається зіткнення з автомобілем Renault Megane, д.н.з НОМЕР_1 та подальше переміщення автомобілів до зупинки.

Згідно п. 1.10 ПДР небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку.

Небезпека для руху може виникнути тільки для тих учасників дорожнього руху, які користуються перевагою на рух стосовно інших учасників дорожнього руху. Момент виникнення небезпеки - це момент, починаючи з якого водій повинен був застосувати заходи із запобігання дорожньо-транспортній пригоді, відповідно до вимог Правил дорожнього руху.

Згідно п. 1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. 

В даній дорожній обстановці водій автомобіля Renault Megane д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_1 мав перевагу у русі (право на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху згідно п. 1.10 ПДР) та вправі був розраховувати, що водій автомобіля Ford Mustang д.н.з.  НОМЕР_2 після потрапляння в поле зору автомобіля Renault Megane д.н.з НОМЕР_1 з-за автомобіля, який знаходився в крайній лівій смузі зустрічного напрямку, зупиниться та виконає вимогу «дати дорогу», як того вимагає п. 16.6 ПДР.

Зі змісту даного пункту правил обов`язок водія ОСОБА_2 надати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку, є безумовним, навіть якщо він вважав, що водій автомобіля Renault Megane д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_1 рухається на заборонений сигнал світлофора.

Отже, при русі автомобіля Ford Mustang д.н.з.  НОМЕР_2  небезпека для руху водію автомобіля Renault Megane д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_1 виникає у момент, коли водій ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість виявити, що при подальшому русі автомобіль Ford Mustang д.н.з.  НОМЕР_2  не зможе зупинитися до смуги руху автомобіля Renault Megane д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_1 , тобто коли автомобіль Ford Mustang д.н.з.  НОМЕР_2  з урахуванням траєкторії руху і швидкості знаходився на відстані шляху гальмування від смуги руху автомобіля Renault Megane д.н.з НОМЕР_1 .

Разом із тим, як вбачається із переглянутого відеозапису з камери спостереження, у водія ОСОБА_1 була відсутня можливість своєчасно виявити небезпеку для руху практично до моменту зіткнення, з огляду на те, що транспортний засіб, який рухався в крайній лівій смузі, технічно закривав оглядовість водію автомобіля Renault Megane, д.н.з НОМЕР_1 .

Наведених обставин суд першої інстанції не врахував, в зв`язку з чим неправильно застосував ст. 124 КУпАП і безпідставно наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за те, що у дорожній обстановці, що склалася, водій ОСОБА_1 повинен був рухатись зі швидкістю, що не перевищує максимально дозволену у межах населеного пункту, та з моменту виникнення небезпеки для руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки керованого транспортного засобу без зміни напрямку руху, проте даних вимог правил дорожнього руху не виконав.

Наявні в матеріалах справи докази не можуть вважатися достатніми, а тому не можуть бути розцінені як такі, що беззаперечно вказують на доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним п. 12.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, відтак постанову Подільського районного суду м. Києва від 01 грудня 2025 року не можна вважати законною і обґрунтованою.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом із тим, ст. 62 Конституції України закріплює принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин апеляційний суд приходить до висновку, що будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 порушив вимоги 12.3 ПДР, матеріали справи не містять, а отже, у його діях відсутній склад інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає задоволенню, а постанова Подільського районного суду м. Києва від 01 грудня 2025 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Старика Володимира Михайловича задовольнити.
Постанову Подільського районного суду м. Києва від 01 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п. 12.3 ПДР та скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.