Справа № 473/1425/26
Номер провадження1-кп/473/234/2026

ВИРОК
іменем України
"22" квітня 2026 р. місто Вознесенськ
Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
учасники процесу:
прокурор ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції та в залі суду),
обвинувачений ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор»),
захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,
потерпіла ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №12025152190000653 за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Саки АР Крим, громадянин України, із середньою освітою, не одружений, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживав за адресою АДРЕСА_2 , фактично проживав за адресою АДРЕСА_3 , військовослужбовець, який проходив військову службу за посадою стрільця-помічника гранатометника 2 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», 
раніше судимий: 
вироком Сакського міськрайонного суду АР Крим від 03.11.2008 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі; 
27.09.2011 року вироком Євпаторійського міського суду АР Крим за ч.2 ст.186, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі; 
14.12.2017 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч.1 ст.187, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання 20.10.2023 року
у вчиненні правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією та проходячи військову службу по мобілізації на посаді стрільця-помічника гранатометника 2 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_2 у військовому званні «солдат», - 05.08.2025 року близько 07:15 годин, більш точного часу не встановлено, реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на викрадення офіційних документів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії є таємними, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, маючи ціль на незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, не маючи дозволу власника або інших законних підстав, перебуваючи в приміщенні Таборівського будинку культури, який розташований по вул.Центральній, 145, в с.Таборівка Вознесенського району Миколаївської області, викрав належні ОСОБА_6 офіційні документи - банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , відкриті на ім`я ОСОБА_6 , не вживши заходів, направлених на повернення чужого майна власнику, маючи при цьому реальну можливість розпоряджатись викраденим. 
Крім того ОСОБА_4 05.08.2025 року близько 08:05 год., більш точного часу не встановлено, переслідуючи корисливу мету та ціль незаконного збагачення, тримаючи при собі раніше ним незаконно викрадені банківську картку для виплат АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 та банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» «Золота Універсальна» № НОМЕР_4 , належні ОСОБА_6 , а також належні останній 80 гривень, маючи на меті скоїти крадіжку грошових коштів з одних і тих же об`єктів, тобто з карткових рахунків даних карток, керуючись єдиним протиправним умислом, спрямованим на викрадення грошових коштів, усвідомлюючи протиправність та караність своїх злочинних дій, з метою власного збагачення, діючи умисно та таємно, в умовах воєнного стану, прийшов до банкомату АТ КБ «Приватбанку», який розташований по вул.228-ї Стрілкової дивізії, 1, м.Вознесенськ Миколаївської області, де, використовуючи пароль, який достовірно знав, оскільки він був записаний на папірці, що містився у гаманці потерпілої, за допомогою вказаного банкомату здійснив зняття з рахунку зазначеної картки АТ КБ «ПриватБанк» «Золота Універсальна» № НОМЕР_4 грошові кошти в сумі 20800 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд. Також ОСОБА_4 , використовуючи належну ОСОБА_6 банківську картку для виплат АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , розрахувався нею у магазині «Міні Маркет», розташованого за адресою Миколаївська область, м.Вознесенськ, вул.228-ї Стрілкової дивізії 1 на суму 123 грн., тим самим незаконно викравши вказані кошти.
Викраденими грошовими коштами ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 21083 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 пред`явлене обвинувачення визнав, також повністю визнав позов потерпілої та пояснив, що фактично не мав наміру вчиняти крадіжку. Вказав, що хотів зарядити мобільний телефон, що розрядився та зайшов до приміщення клубу, де побачив сумку, з якої забрав гаманець. Кошти витратив на власні потреби, оскільки має травму голови. Зазначив, що подія була у серпні десь близько 7 год. ранку. Він не знав чий то гаманець, який він забрав. В гаманці були банківські картки, візитки та близько 100 грн. Він в районі міської лікарні в банкоматі використав банківські картки, оскільки в гаманці були написані пінкоди. Розрахувався в крамниці та, використовуючи кредитний ліміт, зняв гроші з картки. Зазначив, що в той період він проходив ВЛК в лікарні м.Вознесенська, так як має 2 групу інвалідності через захворювання на туберкульоз, через що не міг заробляти гроші, а соціальних виплат 2399 грн. йому не вистачало на власні потреби – харчування, житло, ліки. Зазначив, що має ушкодження в черепі - мозок не закрито кісткою та йому потрібна операція аби встановити пластину. Йому потрібна допомога нейрохірурга. Зазначив, що йому соромно через вчинене. Вказав, що все сталося випадково через збіг складних життєвих обставин та він планує повернути гроші потерпілій. Натомість як йому самому допомагали волонтери. Просив призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі та із застосуванням положень ст.75 КК України.
Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 05 серпня 2025 року близько 07 год. ранку вона була в Таборівському будинку культури, де працює техпрацівником. Оскільки в той день мав бути захід за участю Червоного хреста, вона піднялася прибрати на другий поверх. На території будинку культури, на зупинці та поруч нікого не було. З другого поверху спустилася десь хвилин через 10. Потім був захід, було багато дітей, батьків. Телефон був в неї в кишені, а сумку вона лишила в підсобному приміщенні. До 10 год. вона була на заході, її сумка була на місці. Коли йшла додому, то виявила, що в сумці немає гаманця. Повернулася назад, проте ніхто нічого не бачив. Зателефонувала чоловіку, який сказав, що вдома гаманця немає, оскільки він бачив, що гаманець був в її сумці. Вона поїхала до Приватбанку, а її керівник заблокував картку. Проте гроші з картки вже були зняті. Їй відомо, що обвинувачений був не сам, а з якоюсь жінкою, так як з`ясувалося, що їх до міста після події підвіз її троюрідний брат. У неї ніхто не просив телефон зарядити, викрадене майно їй не повернули.
Про допит свідків, що зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, сторони клопотань не заявляли, на їх допиті не наполягали, тому із врахуванням таких засад кримінального провадження як змагальність (ст.22 КПК України) та диспозитивність (ст.26 КПК України) їх покази судом не досліджувалися.
На підставі документів, що надані прокурором, судом встановлено, що згідно із витягом із ЄРДР 05 серпня 2025 року було розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні №12025152190000653 на підставі заяви потерпілої ОСОБА_6 .
Надано рапорт поліції про те, що 05.08.2025 року було отримано заяву та зареєстровано в ЄО за № 11607 про те, що 05.08.2025 за адресою Вознесенський район с.Таборівка, вул.Центральна з заявою звернулась ОСОБА_6 про те, що 05.08.2025 року в період з 07 год. 15 хв. до 17 год. 45 хв. в с.Таборівка Вознесенського району в приміщенні Будинку культури невідома особа з її сумки викрала гаманець, в якому знаходились картки Пpивaтбaнкy, в результаті чого в банкоматі по АДРЕСА_4 було знято грошові кошти в сумі 20000 гри., про що також є відповідна заява потерпілої ОСОБА_6 від 05 серпня 2025 року.
Згідно із заявою потерпілої ОСОБА_6 від 05 серпня 2025 року вона добровільно видала слідчому для приєднання до матеріалів кримінального провадження копію паспорта громадянина України та дві виписки по картковим рахункам АТ КБ «Приватбанк».
Так згідно із виписками АТ КБ «Приватбанк» по картковим рахункам з банківських карток ОСОБА_6 05.08.2025 року було знято кошти в загальній сумі 20000 грн. трьома транзакціями та здійснено розрахунок на суму 123 грн. в гастрономі м.Вознесенськ по вул.228 Стрілецької дивізії буд.1.
Згідно із заявою ОСОБА_7 від 05 серпня 2025 року він добровільно видав слідчому банківську карту «Золота Універсальна» НОМЕР_5 , грошові кошти в сумі 1100 гривень, які він викрав 05.08.2025 року у кімнаті будинку культури в с.Таборівка по вул.Центральна з гаманця, який викрав з жіночої сумки.
Вказані речі за участю підозрюваного ОСОБА_4 були оглянуті згідно із протоколом огляду від 05 серпня 2025 року, виготовлено їх фототаблиці та постановою від 05 серпня 2025 року в якості речових доказів визнано грошові кошти в сумі 1100 гривень (номіналом дві купюри по 500 грн., одна купюра по 100 грн.) та банківську карту АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_6 «Золота Універсальна».
Згідно розписки від 06 серпня 2025 року ОСОБА_6 отримала від слідчого майно, викрадене 05.08.2025 а саме: грошові кошти в сумі 1100 гривень (номіналом дві купюри по 500 грн., одна купюра по 100 грн.) та банківську карту АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_6 «Золота Універсальна».
Згідно із витягом із ЄРДР від 1 9 серпня 2025 року було внесено відомості до ЄРДР №12025152190000679 за ч.1 ст.357 КК України, про що також є рапорт поліції та рапорт слідчої від 19.08.2025 року, в якому слідча вказала, що в під час досудового розслідування по кримінальному провадженню №12025152190000653 за ч.4 ст.185 КК України встановлено, що 05.08.2025 року близько 07:15 годин ОСОБА_4 здійснив викрадення документів, а саме двох банківських карток АТ КБ «Приватбанк» «Золота Універсальна» та карти для виплат, належних ОСОБА_6 , з гаманця, який знаходився на пуфі у підсобній кімнаті Таборівського будинку культури, розташованого по вул.Центральна, 145 в с.Таборівка Вознесенського району Миколаївської області. 
Постановою прокурора від 20 серпня 2025 року було об`єднано кримінальні провадження №12025152190000653 за ч.4 ст.185 КК України та №12025152190000679 ч.1 ст.357 КК України.
Згідно із довідкою від 08 серпня 2025 року, що видана виконавчим комітетом Бузької сільської ради, ОСОБА_4 не зареєстрований, але фактично проживає за адресою АДРЕСА_3 . Характеризуючими матеріалами та даними про його склад сім`ї виконавчий комітет сільської ради не володіє.
Згідно із повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11 серпня 2025 року ОСОБА_4 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 22.11.2024 року, інформація про проходження військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_4 та АІТС « ІНФОРМАЦІЯ_5 » відсутня.
Згідно із повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_6 від 10.10.2025 року ОСОБА_4 мобілізований з 23.11.2024 року.
Військова частина НОМЕР_7 22 жовтня 2025 року слідчому повідомила, що солдат ОСОБА_4 вважається таким, який прибув з військової частини НОМЕР_2 у відрядження з метою проходження базової загальновійськової підготовки у складі 3 навчального батальйону. Згідно зі змістом наказу командира військової частини НОМЕР_7 №372 від 30.12.2024 року солдат ОСОБА_4 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , прикомандирований з метою проходження базової загальновійськової підготовки у складі 3 навчального батальйону, вважається таким, що 30 грудня 2024 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_7 . Відповідно до наказу командира військової частики НОМЕР_7 №372 від 30.12.2024 року солдат ОСОБА_4 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , прикомандирований з метою проходження базової загальновійськової підготовки у складі 3 навчального батальйону, вважається таким, що 03 січня 2025 року повернувся після самовільного залишення військової частини НОМЕР_7 . Згідно зі змістом наказу командира військової частини НОМЕР_7 № 4 від 04.01.2025 року солдат ОСОБА_4 вибув з відрядження до військової частини НОМЕР_2 після проходження базової загальновійськової підготовки у складі 3 навчального батальйону. ОСОБА_4 не проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_7 та обліковується як військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , у зв`язку з чим для отримання запитуваної інформації та копій документів щодо солдата ОСОБА_4 слід звернутися до командування військової частини НОМЕР_2 .
Військова частина НОМЕР_2 у відповіді на запит слідчого 06 листопада 2025 року повідомила, що 28.01.2025 року близько 16:00 годин під час перевірки наявності особового складу було виявлено відсутність солдата ОСОБА_4 . Пошук військовослужбовця в районі зосередження підрозділу міста Миколаїв позитивних результатів не приніс, на телефонні дзвінки не відповідає. Місцезнаходження військовослужбовця невідоме. 
ОСОБА_4 було затримано згідно із протоколом затримання від 18 березня 2026 року.
Також надані документи, які характеризують особу обвинуваченого.
Оцінюючи докази в їх сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведено та кваліфікує його дії за ч.1 ст.357 КК України як привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів, та за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.
Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення
. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України не встановлено.
Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вину за пред`явленим обвинуваченням визнав, раніше судимий та вчинив нові злочини в період непогашеної судимості за попередніми вироками суду; на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, є військовослужбовцем, має хронічні захворювання, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, а також те, що правопорушення, які вчинив ОСОБА_4 згідно ст.12 КК України належать до проступків (ч.1 ст.357 КК України) та тяжких злочинів (ч.4 ст.185 КК України), суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у межах санкцій ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України та без застосування положень ст.ст.75,76 КК України. 
Так згідно із Постановою Верховного Суду від 02 листопада 2021 року справа № 750/5031/18 провадження № 51-2761км21: «Процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання».
Щодо досудової доповіді від 14.04.2026 року, в якій органом пробації зазначено, що на підставі дослідження інформації, що характеризує особу за місцем його проживання/ навчання/ роботи, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результатів оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, а також імовірної небезпеки для суспільства свідчить про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, то суд враховує не лише дані цієї доповіді, а й обставини правопорушення та дані про особу обвинуваченого в цілому. Зокрема те, що ОСОБА_4 має судимості за вчинення злочинів проти власності. Крім того у висновку пробації вказано про високий рівень вчинення повторного правопорушення, що відповідно на думку суду не сприятиме виправленню обвинуваченого в тому разі якби йому суд призначив відбування покарання з іспитовим строком. 
Крім того, суд враховує положення ч.5 ст.314-1 КПК України про те, що досудова доповідь не може використовуватися у кримінальному провадженні як доказ винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, але згідно із ч.1 цієї статті метою досудової доповіді є забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання.
Проте загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Потерпіла  ОСОБА_6 на стадії підготовчого судового засідання подала цивільний позов про стягнення з обвинуваченого  ОСОБА_4 19103 грн. матеріальної та 4000 грн. моральної шкоди
Позов потерпілої обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю, тому суд вважає, що ці вимоги підлягають задоволенню, так як згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Оскільки обвинувачений повністю визнав пред`явлений до нього потерпілою, цивільний позов то він підлягає задоволенню. Так судом приймаються до уваги положення ст.206 ЦПК України згідно із ч.1 якої відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі,. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Частина 4 ст.206 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Внаслідок вчинених правопорушень потерпілій ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду на суму 21083 грн., з яких на стадії досудового слідства повернуто 1100 грн.
Витрати на проведення експертиз відсутні.
Долю речових доказів вирішити згідно із вимогами ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.373-374, 376 КПК України, суд 

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за:
ч.1 ст.357 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі,
ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі за цим вироком обчислювати ОСОБА_4 з моменту набрання вироком законної сили.
Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 попереднє ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначене йому за цим вироком суду, за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з моменту його затримання, а саме з 18 березня 2026 року по день набрання вироком законної сили.
Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого  ОСОБА_4 19103 грн. матеріальної та 4000 грн. моральної шкоди - задовольнити повністю та стягнути з обвинуваченого  ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 19103 гривень матеріальної шкоди та 4000 гривень моральної шкоди.
Речові докази, що згідно розписки від 06 серпня 2025 року ОСОБА_6 отримала від слідчого, а саме: грошові кошти в сумі 1100 гривень (номіналом дві купюри по 500 грн., одна купюра по 100 грн.) та банківську карту АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_6 «Золота Універсальна», - залишити потерпілій.
На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку надіслати для обвинуваченого на електронну адресу ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» si@mk.kvs.gov.ua.

Суддя ОСОБА_1