Справа № 177/299/26
Провадження № 2-о/177/28/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
06 квітня 2026 року 
Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Суботіної С. А.
секретаря судового засідання Андрійчук А.В.,
заявника ОСОБА_1 , 
представника заявника Найдьонової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, - 
ВСТАНОВИВ:
Представник заявника ОСОБА_1 , адвокат Найдьонова Н.В., звернулася 29.01.2026 до суду з указаною заявою та просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, із 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заяви вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла тітка заявника ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Після їх смерті відкрилася спадщина, що складається з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_3 разом із нею був зареєстрований її чоловік ОСОБА_2 , який фактично прийняв спадщину за законом. На день смерті ОСОБА_2 , в квартирі зареєстрованих осіб не було, однак фактично з ним проживав без реєстрації заявник. Із метою оформлення спадщини, заявник звернувся до нотаріуса та отримав постанову про відмову через ненадання доказів про право спадкування за законом відповідно до вимог ст. ст. 1261-1265 ЦК України. ОСОБА_1 зазначає, що з осені 2018 року проживав разом із тіткою та її чоловіком у належній їм квартирі, як одна сім`я, мали спільний побут, бюджет, доглядав за ними, купував продукти харчування, ліки та інші необхідні речі, займався ремонтом квартири, а після їх смерті, здійснював поховання. Оскільки встановлення даного факту необхідно заявнику для реалізації спадкових прав, який неможливо встановити в позасудовому порядку, ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду з даною заявою.
Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02.02.2026 відкрито провадження в справі в порядку окремого провадження, витребувано спадкові справи, заведені після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Від Шостої криворізької державної нотаріальної контори 24.02.2026 надійшли копії спадкових справ № 285/2025 та № 410/2025 (а.с.29-51).
У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.
Від представника заінтересованої особи ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, при прийнятті рішення представник покладався на розсуд суду.
Вислухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, матеріали спадкових справи, встановивши обставини, які мають значення для справи та визначившись із правовими нормами, яка підлягають застосуванню до вказаних правовідносин, суд дійшов до такого висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть встановлюватися факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт (ч. 1 ст. 319 ЦПК України).
Судом встановлено, що 09.07.1998 Слов`яногорським міськвиконкомом зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.8, 46 зворот - 47).
На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.03.2004 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Тищенком О.І., на праві приватної власності ОСОБА_3 належала квартира, розташована за адресою:  АДРЕСА_1 (а.с.9, 51 зворот).
ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).
Після смерті дружини, ОСОБА_7 , її чоловік, ОСОБА_2 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, проте, прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 КК України, однак юридично її не оформив, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (а.с.32 зворот – 33).
Із метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 до Шостої криворізької державної нотаріальної контори 13.10.2025 звернувся ОСОБА_1 із заявою, де зазначає, що спадщину після смерті тітки ОСОБА_3 приймає за законом на підставі ст. 1276 ЦК України, оскільки його батько та брат померлої, ОСОБА_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до відкриття спадщини. Державним нотаріусом 13.10.2025 заведена спадкова справа №285/2025, номер у Спадковому реєстрі 74717308 (а.с.13, 38, 44).
Також, 07.01.2026 після смерті ОСОБА_2 заявник звернувся до Шостої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, у зв`язку з чим державним нотаріусом заведено спадкову справу № 410/2025, номер у Спадковому реєстрі 75036815 (а.с.14, 30, 35 зворот).
Постановою від 07.01.2026 державним нотаріусом Деркач Я.В. відмовлено заявнику у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що ним не надано доказів права на спадкування за законом відповідно до ст.ст.1261-1265 ЦК України (а.с.12, 37 зворот).
За приписами ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Статтями 1268-1269 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Дослідженням матеріалів спадкових справ встановлено, що Лозуватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області надано відомості, згідно з якими на день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із нею за адресою:  АДРЕСА_1 був зареєстрований ОСОБА_2 (а.с.10). На день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за тією ж адресою він був зареєстрований один (а.с.11, 34).
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Вказаний правовий висновок щодо застосування положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду від 21.10.2020 у справі №569/15147/17, від 18.11.2020 у справі №523/19010/15-ц, від 02.04.2021 у справі №191/1808/19, від 28.04.2021 у справі №204/2707/19, від 07.06.2022 у справі №175/4514/20, від 26.07.2023 у справі №641/3893/20, від 26.06.2024 у справі №752/12045/17, від 09.10.2024 у справі №644/4646/23.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, ч. 1 ст. 1270 ЦК України.
Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2 не звернувся. Спадкова справа заведена на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини.
Мешканцями с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області від 15.01.2026 складено акт, в якому вони підтвердили, що ОСОБА_1 проживав разом зі своєю рідною тіткою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , орієнтовно з осені 2018 року по червень 2025 року, за адресою:  АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 був пов`язаний із померлими спільним побутом, вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, доглядав за ними, допомагав у лікуванні та ремонті квартири, після їх смерті здійснював поховання, сплачував та сплачує комунальні послуги (а.с.15).
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили обставини, що викладені в акті від 15.01.2026 за їх підписами. Також зазначили, що подружжя ОСОБА_12 власних дітей та інших близьких родичів не мало. Тому, племінник ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , із осені 2018 року почав проживати з тіткою та її чоловіком, оскільки останні за станом здоров`я потребували сторонньої допомоги. Коли тітка померла, ОСОБА_1 здійснював її поховання та продовжував проживати з ОСОБА_2 , який помер через десять днів після смерті своєї дружини. ОСОБА_1 також здійснював поховання ОСОБА_2 .
У своїй ухвалі від 14.09.2016 № 505/2085/14-ц, Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим, нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини».
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»
Відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем (Постанова ВСУ від 10.01.2019 у справі №484/747/17).
За змістом п.п. 3.21. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, після дослідження доказів у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про встановлення факту проживання заявника  ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем  ОСОБА_2 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою:  АДРЕСА_1 , у період із 2018 року до часу відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки надані суду докази не викликають сумнівів в їх належності, достовірності та достатності для встановлення цього факту. Зазначені обставини ніким не оспорюються, будь-яких заперечень чи доказів на їх спростування суду не надано та під час судового розгляду не встановлено.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ч. 7 ст. 294 ЦПК України, у зв`язку з чим, понесені заявником судові витрати в справі відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 4-5, 13, 19, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 273, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.
Встановити, що  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер18.06.2025, не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, у період з 2018 року до часу відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 06.04.2026

  Суддя: