Справа № 724/4561/25 	
Провадження № 1-кп/724/48/26	

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 
за участню: 
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 
сторін:
прокурора: ОСОБА_3 , 
обвинуваченої: ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хотин Чернівецької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за за № 12025262160000224 від 03.12.2025 щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ярівка Хотинського району Чернівецької області, громадянки України, освіта середня, не одруженої, не працюючої, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
У С Т А Н О В И В :
27.11.2025 приблизно 13:00 год. в с. Ярівка Дністровського району Чернівецької області, ОСОБА_4 , перебуваючи в житловому будинку, що на території господарства, за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, скориставшись тим, що її злочинні дії ніхто не викриває, діючи умисно, усвідомлюючи значення своїх дій, в умовах воєнного стану, викрала грошові кошти в сумі 4000 грн, які знаходились в житловій кімнаті будинку за вищевказаною адресою. Після цього ОСОБА_4 із викраденими грошима покинула місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядилася викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_5 збитків на суму 4000 гривень. 
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення - злочину визнала в повному обсязі, пояснивши суду, що дійсно в кінці 2025 року, вона перебуваючи у домоволодінні потерпілої ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 , з шухляди стола, взяла грошові кошти у сумі 4000 грн, у подальшому розпорядившись ними на власний розсуд. У вчиненому щиро покаялася. Просила суворо її не карати.
Прокурор у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонував порядок дослідження доказів, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву в якій зазначила, що претензій майнового та морального характеру вона до ОСОБА_4 не має, міру покарання просить визначити на розсуд суду.
Обвинувачена у судовому засіданні зазначила, що вона повністю погоджується з фактичними обставинами кримінального правопорушення, які викладені у обвинувальному акті, не оспорює ці обставини та вважав недоцільним дослідити докази, які їх підтверджують. 
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. 
Судом з`ясовано, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позицій, та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» згідно яким суд повинен уникати зайвих формальностей у разі визнання особою своєї вини, при цьому забезпечуючи належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду. 
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а її дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою, вчинена в умовах воєнного стану. 
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Судом встановлено, що, згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, зокрема те, що згідно із ст.12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, а також враховує й фактичні обставини вчиненого злочинного діяння та відношення обвинуваченого до скоєного.
Статтею 65 КК України передбачено, що під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання щодо розміру призначеного покарання, суд бере до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність тяжких наслідків від скоєного, позицію потерпілої ОСОБА_5 , яка претензій майнового та морального характеру до обвинуваченої не має, що дає підстави для призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, встановлений санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, відповідатиме принципам індивідуалізації покарання, співмірності та встановленій ст. 50 КК України меті призначення покарання.
Одночасно суд враховує дані про особу обвинуваченої, а саме що вона посередньо характеризується по місцю проживання, раніше не судима, вину визнала у повному обсязі та щиро покаялася у скоєному, тобто засудила свою поведінку та висловила жаль з приводу вчинення злочину, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення. 
Наведені позитивні відомості стосовно обвинуваченого дають суду підстави для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України шляхом звільнення останнього від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік, що, враховуючи сукупність наведених вище обставин, буде достатнім для доведення обвинуваченим свого виправлення.
Таким чином, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства з призначенням їй покарання в межах мінімальної санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі із застосування ст.75 КК України, звільнивши останню від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст 76 КК України, оскільки на переконання суду саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілої.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374,376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати винною ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. 
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, якщо вона в період іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення, і буде виконувати покладені на неї обов`язки.
На підставі пунктів 1, 2 ч. 1, п. 2,3 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Речові докази, а саме: грошові кошти, одна купюра номіналом 1000 (одна тисяча) гривень, серія ЕА 9775140, яка зберігається у СВ ВП № 2 (м. Хотин) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій - повернути потерпілій ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений, з підстав передбачених ст. 394 КПК України, до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: 	ОСОБА_6