УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/9461/25 Головуючий у 1-й інст. Дідоренко А. Е. 
Номер провадження №33/4805/686/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Рябенька Т. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Рябенька Т.С., за участі секретаря Хрус С.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Войдевич О.А., подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 10 лютого 2026 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и л а:
Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 10 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 16.08.2025 року о 00 год 15 хв у м. Житомирі, вул. Хлібна 10 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 3201 з н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Войдевич О.А. яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на необгрунтованість постанови, суперечливість мотивувальних доводів, порушення процесуальних норм. Зазначає про порушення підстав зупинки з боку поліцейських. Суд першої інстанції не звернув увагу, що подія відбулася під час комендантської години, що поліцейські не є уповноваженими особами з огляду на норми Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та не мали правових підстав для зупинки транспортного засобу, перевірки документів, який здійснює рух в комендантську годину. Посилається на порушення порядку проведення огляду, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ та мобілізований за власним бажанням і по теперішній час виконує обов`язки військової служби при військовій частині, а тому вважає, що працівники поліції не мали права діяти на підставі ст.266 КУпАП і огляд на стан сп`яніння, на думку адвоката, є недійсним. Зазначає, що в постанові про накладення адмінстягнення ОСОБА_1 керував транспортним засобом об 00 год. 10 хв., водночас в протоколі про адмін правопорушення зазначається, що ОСОБА_1 керував вже об 00 год. 15 хв., тобто саме в той час, коли йому виписали направлення на огляд в медичний заклад. Також зазначає, що в направленні на огляд водія, складеного 16.08.2025 об 00 год. 15 хв. вже було внесено номер та серію протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1№424564, що на думку адвоката, ставить під сумнів оформлення даного направлення до моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення о 01:36:09 за допомогою електронного засобу та автоматичного присвоєння номера даного протоколу. Посилається на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом. Стверджує, що під час розгляду справи, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 на час зупинки та на час розгляду справи не являється водієм, оскільки останній був позбавлений права керування та посвідчення водія на право керування транспортними засобами у нього вилучено, термін дії посвідчення вичерпаний 19.08.2025. А тому вважає, що суд не мав права застосовувати до нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст. 251 КУпАП.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 424584 від 16.08.2025 вбачається, що о 00 год 15 хв у м. Житомирі, вул. Хлібна, 10 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 3201 н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №424584 від 16.08.2025 року; рапортом командира взводу № 2 роти № 3 БУПП в Житомирській області ДПП капрала поліції В. Лугини від 16.08.2025 року, відповідно до якого 16.08.2025 о 00 год 30 хв під час відпрацювання комендантської години в м.Житомирі, по вул. Хлібна, 11 було зупинено BMW 3201 н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який після зупинки продовжив рух, був зупинений після переслідування. Під час спілкування з водієм в останнього було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився. Надалі, відносно водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП; копією постанови серії ДП18 №728274 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складений за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. 
Доводи апеляційної скарги відносно того, що дії працівників поліції під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення були неправомірними, спростовується наявним у матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 беззаперечно та без примусу з боку працівників поліції відмовився від законної вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння як за допомогою технічних засобів так і в закладі охорони здоров`я. При цьому, ОСОБА_1 було попереджено про наслідки ухилення від проведення огляду та належним чином роз`яснені права та обов`язки.
З відеозапису вбачається, що о 00:15 16.08.2025 працівники поліції зупинили автомобіль, водій відразу показав військове посвідчення, зазначає, що військові, можу сказати пароль, я забирав друга. Поліцейські пропонують від`їхати в сторону. Водій від`їжджає, на запитання працівників поліції пред`явити документи, водій ОСОБА_1 зазначає, що не можу пред`явити документи і починає рух, втікає. Працівники поліції наздоганяють вищевказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_1 .. На відео вбачається, що автомобіль вже стояв, вибігають працівники поліції до водія. На запитання працівників поліції пред`явити документи, ОСОБА_1 зазначає, що документів немає, в мене немає прав, просить виключити відео.
При цьому відразу комусь телефонує, зазначає, що його зупинила поліція. Працівники поліції встановлюють особу. ОСОБА_1 просить працівників поліції поговорити з кимось по його телефону. Поліцейські зазначають, що не мають право розмовляти.
Працівник поліції зачитує права ОСОБА_1 на що той, ігнорує працівника поліції та продовжує розмову по телефону. Працівник поліції зазначає про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, пропонує огляд як на місці зупинки транспортного засобу так і в найближчому медичному закладі (00:31:20). ОСОБА_1 ігнорує питання поліцейського, відходить в сторону, говорить, що нічого не чує. Працівник поліції неодноразово пропонує огляд, на що ОСОБА_1 зовсім не надає ніякої відповіді. Постійно з кимось розмовляє по телефону та відходить в сторону. Працівники поліції зазначають, що зупинили, оскільки керував під час комендантської години.
Доводи захисту щодо незаконності зупинки є необґрунтованими.
Так, комендантська година є самостійною юридичною підставою для зупинки транспортного засобу та перевірки документів.
Згідно з Порядком здійснення заходів під час запровадження комендантської години, патрулі мають право зупиняти транспортні засоби для перевірки документів та встановлення мети пересування. 
Стаття 35 Закону «Про Національну поліцію»: містить вичерпний перелік підстав для зупинки, під час дії воєнного стану повноваження поліції розширюються спеціальними нормативно-правовими актами щодо комендантської години. Факт перебування авто на дорозі у заборонений час є достатньою підставою для контролю.
З відео нагрудних камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений за порушення комендантської години, в подальшому ще й втік з місця зупинки. Поліцейські не просто зупинили його вдруге, а здійснювали переслідування та затримання особи, яка вчинила правопорушення та намагалася уникнути відповідальності.
Втеча з місця зупинки є деліктною поведінкою. Твердження адвоката, що ОСОБА_1 не допустив будь які порушення нівелюється самим фактом переслідування, яке закінчилося фактичною зупинкою.
ОСОБА_1 сам зізнався, що в нього немає посвідчення водія.
Відповідно до п. 2.1 ПДР України, водій зобов`язаний мати при собі та пред`явити для перевірки посвідчення відповідної категорії. 
Поліцейський діяв у межах повноважень щодо контролю за дотриманням комендантської години.
Та обставина, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і поліцейські зобов`язані були залучити військову службу правопорядку відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП, не спростовує наявності в його діях ознак адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого він несе відповідальність як загальний суб`єкт правопорушення. 
Згідно з судовою практикою, встановлення наявності ознак сп`яніння належить до виключних повноважень працівників поліції. Поліцейський самостійно виявляє та оцінює ці ознаки на місці зупинки.
Як вбачається з матеріалів справи ці ознаки були вказані поліцейським відповідно до вимог спільного наказу МВС та МОЗ № 1452/735.
В Акті огляду на стан сп`яніння та в самому Протоколі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП ці ознаки вписані (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів), а тому це вважається належною конкретизацією обставин справи.
З відеозапису з нагрудної камери поліцейського на відео зафіксовано, що поліцейський вголос озвучує водію ОСОБА_1 конкретні ознаки "від вас чути запах алкоголю", а тому це є беззаперечним доказом конкретизації.
Доводи захисника, що поліцейські не конкретизували, які у ОСОБА_1 вбачаються ознаки стану алкогольного сп`яніння суд відхиляє, як необґрунтовані.
Стаття 266-1 КУпАП дійсно передбачає особливості огляду військовослужбовців, але захист помилково трактує її як заборону поліції діяти самостійно.
Поліція має повне право проводити огляд водія на місці зупинки, якщо він керує транспортним засобом, незалежно від його статусу, оскільки правила дорожнього руху є єдиними для всіх.
Вирішуючи питання про кваліфікацію дій військовослужбовця, який керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та/або відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, крім іншого, суд в кожному конкретному випадку має встановлювати факт виконання обов`язків військової служби на момент вчинення діяння з урахуванням положень частини четвертої статті 24 Закону №2232-ХІІ.
Натомість у разі невстановлення судом факту виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби під час керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або відмови від проходження огляду на стан сп`яніння дії військовослужбовця мають кваліфікуватися за ст. 130 КУпАП, а його огляд на стан сп`яніння має здійснюватися за правилами ст.266 цього Кодексу.
Доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Збройних Сил України та інших військових формувань чи виконував обов`язки військової служби суду не надано.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Розбіжність у 5 хвилин між часом керування та часом направлення на огляд не є істотним порушенням, що нівелює склад правопорушення.
Процес зупинки, перевірки документів та виявлення ознак сп`яніння займає певний час. Час 00:10 — це момент фактичної зупинки/фіксації керування. Час 00:15 — це момент формування направлення після виявлення ознак сп`яніння. Це логічна послідовність подій, а не суперечність, як зазначає адвокат.
Незначні розбіжності в часі (до 15-30 хв) трактуються судами як технічні або такі, що обумовлені тривалістю процедури оформлення, згідно практики ВС.
Адвокат стверджує, що номер протоколу не міг бути відомий о 00:15, якщо протокол надруковано о 01:36.
Сучасні електронні системи (планшети поліції) генерують номер провадження/протоколу в момент початку оформлення матеріалів у системі, а не в момент фізичного друку на принтері.
Фізичний друк о 01:36 є фінальним етапом фіксації всіх зібраних доказів (включаючи результати огляду).
Згідно з ПДР, водій — це особа, яка керує транспортним засобом. Наявність права керування для кваліфікації за ст. 130 КУпАП не має значення.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що відсутність у особи посвідчення водія (або його вилучення раніше) не перешкоджає застосуванню стягнення у виді позбавлення права керування.
Якщо термін дії посвідчення закінчився через 3 дні після порушення (16.08.2025), це жодним чином не звільняє від відповідальності. На момент вчинення (16.08) особа була суб`єктом правопорушення.
Зокрема Верховний Суд у багатьох постановах вказує, що недобросовісна поведінка учасника справи (втеча, ігнорування законних вимог) не може бути підставою для визнання доказів недопустимими. Поліція діяла в межах можливостей, які залишив їм сам водій своїми діями.
ОСОБА_1 своєю поведінкою зробив неможливим дотримання ідеальної процедури, оскільки постійно ігнорував законні вимоги працівників поліції. Поліція виконала головну функцію — зафіксувала порушення. 
Постійні розмови по телефону та ігнорування запитань ОСОБА_1 свідчать про свідоме ухилення від виконання законних вимог, що лише підтверджує правомірність дій поліції.
Крім того, як вбачається з відеофіксації, водій ОСОБА_1 зник з місця події до завершення оформлення всіх друкованих документів. Це означає, що він сам відмовився від реалізації свого права на ознайомлення з ними на місці. Поліція не може примусово тримати особу для ознайомлення з документом, якщо вона втікає.
З відео вбачається, що ОСОБА_1 , розмовляючи по телефону, постійно стверджував працівникам поліції надайте мені друковані документи на підставі чого його зупинили, на підставі чого у нього вбачаються ознаки сп`яніння. ОСОБА_1 використовував конституційні права не для захисту, а як інструмент протидії законній діяльності поліції. 
Вимога ознайомитись з документами, які ще перебували в процесі формування, була заздалегідь нездійсненною, а подальше зникнення з місця події підтверджує, що ознайомлення з матеріалами не було його справжньою метою.
Доводи апеляційної скарги про те, що відеозаписом не зафіксовано, що протокол складався в присутності ОСОБА_1 , на увагу суду не заслуговують, оскільки як вбачається з самого відеозапису, водій ОСОБА_1 вів себе некоректно, постійно комусь телефонує, про щось хоче домовитися, не реагує на зауваження, розмовляв на підвищених тонах з поліцейськими, постійно відходив в сторону від працівників поліції, своєю поведінкою унеможливлював складання протоколу та інших адміністративних матеріалів у його присутності. 
Покликання захисника на те, що уповноваженими особами проігноровані вимоги глави 19 КУпАП, що протокол не складався у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого убачається, що працівник поліції повідомив про те, що відносно нього будуть складенні адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_1 постійно щось вигадує та комусь телефонує.
Оскільки ОСОБА_1 самовільно залишив місце оформлення правопорушенн, він унеможливив фізичне оголошення йому рішення про відсторонення. Поліція не має права незаконно позбавляти волі особу в межах ст. 130 КУпАП, щоб зачитати йому акт відсторонення.
Твердження адвоката про невідсторонення є безпідставним. Поліція фактично відсторонила правопорушника, передавши кермо пасажиру (на відео зафіксовано, як за кермо сідає інша стороння особа). 
Враховуючи наведене, доходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Войдевич Олесі Анатоліївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Корольовського районного суду м. Житомира від 10 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Т.С. Рябенька