П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/19853/25	

Перша інстанція: суддя Дубровна В.А.,
повний текст судового рішення
складено 11.02.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	

розглянувши в письмовому провадженні апеляційні ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В:
20.06.2025 ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 03.09.2024 №212750010127 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 27.08.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 23.01.1979 по 23.04.1980, період навчання з 01.09.1982 по 29.06.1985, періоди роботи з 17.09.1991 по 17.10.1992, з 18.10.1992 по 22.03.1995, з 27.06.1996 по 31.03.2002, з 01.06.2002 по 29.08.2004 та здійснити призначення та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 27.08.2024.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він 27.08.2024 звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії, яка за принципом екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Житомирській області. 
За результатами розгляду заяви ГУ ПФУ в Житомирській області прийняло рішення від 03.09.2024 №212750010127 про відмову в призначенні пенсії, оскільки відповідно до наданих до заяви документів загальний страховий стаж складає 14 років 06 місяців 00 днів (з необхідних 29 років). При цьому до страхового стажу протиправно не були зараховані період роботи з 23.01.1979 по 23.04.1980 в громадському господарстві; період навчання з 01.09.1982 по 29.06.1985; період роботи з 17.09.1991 по 17.10.1992, з 18.10.1992 по 22.03.1995 оскільки записи про звільнення не завірені підписами посадових осіб; період роботи з 27.06.1996 по 29.08.2004 оскільки відсутня назва організації куди прийнято особу, наявне виправлення дати наказу на звільнення. Позивач вказував, що основним документом, що підтверджує його стаж роботи, є трудова книжка. Але відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу вказаних періодів роботи та навчання, ГУ ПФУ діяло протиправно, оскільки формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2026 року ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження частково задоволений позов ОСОБА_1 :
- визнане протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 03.09.2024 №212750010127 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 23.01.1979 по 23.04.1980, з 17.09.1991 по 17.10.1992, з 18.10.1992 по 22.03.1995, з 27.06.1996 по 31.03.2002, з 01.06.2002 по 29.08.2004 згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 );
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.08.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом;
- в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.02.2026 у справі №420/19853/25 у частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 03.09.2024 №212750010127 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 27.08.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 23.01.1979 по 23.04.1980, періоду навчання з 01.09.1982 по 29.06.1985, періодів роботи з 17.09.1991 по 17.10.1992, з 18.10.1992 по 22.03.1995, з 27.06.1996 по 31.03.2002, з 01.06.2002 по 29.08.2004 та здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 27.08.2024.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що період 01.09.1982 по 29.06.1985 охоплює навчання позивача саме в Новокаховському технікумі, що не підтверджується документами, які б містили відомості про періоди навчання, а тому відповідач правильно не зарахував цей період до страхового стажу.
Апелянт вказує, що відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується, зокрема: період навчання у вищих та середніх спеціальних навчальних закладах, технікумах, училищах, курсах підготовки кадрів. Тобто сам факт навчання у технікумі в період 01.09.1982 – 29.06.1985 підлягає зарахуванню до стажу, оскільки це було до 01.01.2004. При цьому згідно з п. 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу №637, період навчання підтверджується: дипломами, свідоцтвами, довідками навчальних закладів, архівними довідками, іншими документами, що містять відомості про період навчання. Вимога обов`язкової наявності наказів про зарахування та відрахування відсутня, на що суд першої інстанції не звернув уваги. Апелянт зазначає, що відсутність наказів не може бути підставою для відмови, якщо диплом або інші документи підтверджують навчання, в той час як період навчання з 01.09.1982 по 29.06.1985 підтверджується записом №3-4 в трудовій книжці. Інші доводи апеляційної скарги позивача ідентичні тим, що викладені в позовній заяві.
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надало відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Також, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/19853/25 та прийняти нове рішення суду, яким відмовити в позовних вимогах позивачу.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, оскільки висновки суду є передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 КАС України. При цьому інші доводи апеляційної скарги ідентичні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Суд першої інстанції встановив та з електронних матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 62 років, 27.08.2024 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
До заяви про призначення пенсії позивач додав такі документи: паспорт; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера; диплом про навчання НОМЕР_2 ; військовий квиток НОМЕР_3 ; трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_1 ), що підтверджено розпискою-повідомленням від 27.08.2024 за №12642.
Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (надалі Порядок №22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - ГУ ПФУ у Житомирській області, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
03.09.2024 рішенням ГУ ПФУ у Житомирській області №21750010127 за результатами розгляду документів, доданих до заяви, на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.
Вказане рішення обґрунтовано тим, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 29 років.
За наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 14 років 06 місяців 00 днів.
За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано згідно з записів трудової книжки колгоспника:
- період роботи в колгоспі з 23.01.1979 тю 23.04 1980 згідно записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_4 , оскільки відомості щодо встановленого та виробленого мінімуму трудової участі в колгоспі не завірені печаткою колгоспу та не містять номера дати документу на підставі якого внесений запис;
- період навчання з 01.09.1982 до 29.06.1985 згідно записів вищевказаної трудової книжки, оскільки відсутні накази на зарахування та закінчення навчання у технікумі. 
Вищезазначений період роботи зарахований згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб з 01.04.2002 по 31.05.2002:
- періоди роботи з 17.09.1991 по 17.10.1992, з 18.10.1992 по 22.03.1995 згідно записів вищевказаної трудової книжки, оскільки записи про звільнення не завірені підписами посадової особи.
Вирішуючи спір та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи в колгоспі вмотивовано саме недоліками записів у трудовій книжці колгоспника, відсутністю назви організації куди прийнято особу, а також через виправлення дати наказу на звільнення, через відсутність підпису посадової особи, яким завірені записи про звільнення позивача, проте як недотримання правил ведення трудової книжки, якщо є такі факти, може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1982 по 29.06.1985, суд першої інстанції, виходив з того, що період навчання не підтверджений дипломом, а лише зазначений в трудовій книжці без заповнення графи «на підставі чого внесений запис».
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII. ( далі - Закон №1788-XII) відповідно до Конституції України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій гарантує всім непрацездатним громадянам України.
Громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом (ч. 1 ст. 1 Закону №1788-XII).
До стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю (ч. 1 та 2 ст. 56 Закону №1788-XII)
До стажу роботи, який дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі (п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону №1788-XII). 
Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 62 Закону №1788-XII).
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004 (надалі - Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Страховий стаж - страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески (абз 37 ч. 1 ст. 1 Закону №1058-IV).
За приписами ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першої статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз. 1 ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).
За приписами частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років і за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017. Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01.01.2022 по 31.12.2022 - не менше 29 років. 
Заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (абз. 2 ч. 1 ст. 44 Закону №1058-IV).
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV).
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону №1058-IV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабміну України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637).
Відповідно до п. 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків(пункт 3 Порядку№637).
За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою Правління ПФУ від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (надалі - Порядок №22-1 в редакції чинній на час звернення із заявою про призначення пенсії).
Відповідно до пункт 1.6 Порядку №22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. 
Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону ( пункт 1.7 Порядку №22-1).
Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3) (пункт 4.1. Порядку №22-1).
Відповідно до пункт 4.2. Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2. цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 Порядку №22-1).
Як підтверджено електронними матеріалами справи, звертаючись до територіального пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV позивач надав, у т.ч. трудову книжку колгоспника НОМЕР_1 ).
За результатами розгляду документів доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано певні періоди роботи та навчання згідно із записами в трудової книжці колгоспника НОМЕР_4 , що вплинуло на висновок територіального пенсійного органу щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.
Як вбачається з оскаржуваного рішення про відмову у призначені пенсії, то згідно із записами і трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 ) до страхового стажу не були зараховані періоди роботи позивача: 
- з 23.01.1979 по 23.04.1980, оскільки відомості щодо встановленого та виробленого мінімуму трудової участі в колгоспі не завірені печаткою колгоспу та не містять номера дати документу на підставі якого внесені записи;
- з 27.06.1996 по 29.08.2004, оскільки відсутня назва організації куди прийнято особу, наявне виправлення дати наказу на звільнення. 
- з 17.09.1991 по 17.10.1992, з 18.10.1992 по 22.03.1995 записи про звільнення не завіренні підписами посадової особи.
Тобто, не зарахування до страхового стажу позивача вказаних періодів вмотивовано саме недоліками записів у трудовій книжці колгоспника.
Перевіряючи висновки суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, апеляційний суд зазначає таке.
Для призначення пенсії особа повинна подати до органу Пенсійного фонду заяву та документи про стаж, що визначені Порядком №637.
При цьому, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. (ст. 62 Закону №1788-XII).
Порядок ведення трудових книжок колгоспників визначався постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 «Про трудові книжки колгоспників» (надалі - Порядок №310).
Згідно з п.п. 1, 2 Порядку №310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.
Відповідно до п.п. 5, 6 Порядку №310, до трудової книжки колгоспника заносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; причини невиконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві; на підставі чого внесено запис (дата і номер), відомості про нагородження та заохочення.
Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.
Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (п. 13 Порядку №310).
Згідно з пунктом 14 Порядку №310 правління колгоспів вживають заходи щодо строгого дотримання встановленого порядку ведення трудових книжок, забезпечення кадрів працівників, які ведуть трудові книжки, підготовленими до такої роботи особами, забезпечують належне зберігання архівних документів, які стосуються трудової діяльності колгоспників.
Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімуму трудової участі).
За приписами частини 2 ст. 56 Закону №1788-XII при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Мінімум трудової участі в громадському господарстві та фактична тривалість роботи відображається у відповідному розділі трудової книжки працівника.
Відтак, при обчисленні стажу роботи в колгоспі після 1965 року враховується мінімум трудової участі в громадському господарстві та фактична тривалість роботи.
За змістом трудової книжки позивача, 23.01.1979 позивач був прийнятий у члени колгоспу «Кирова» Скадовського району Херсонської області (підстава - протокол №1 від 23.01.1979). При цьому, під №1 від 23.01.1979 міститься запис про прийняття позивача на посаду тракториста бригади №1 (підстава - протокол №1 від 23.01.1979). 
Сторінки 18-19 Трудової книжки містять записи щодо участі позивача у громадському господарстві колгоспу «Кирова» у період з 1979-1980 роки, внесені на підставі особистих рахунків із зазначенням виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві. 
Апеляційний суд, як і суд першої інстанції відхиляє посилання апелянта – ГУ ПФУ в Житомирській області, як на підставу для не врахування до страхового стажу періоду роботи, на відсутність печатки колгоспу, номера та дати документу на підставі якого внесений такий запис, з 23.01.1979 по 23.04.1980 в колгоспі «Кирова», оскільки згідно з пунктом 13 Порядку №310, обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця, а не на працівника.
Апеляційний суд зазначає, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки, зокрема, у разі недотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Крім того, недотримання правил ведення трудової книжки, якщо є такі факти, може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17.
Також, як зазначалось, трудова книжка колгоспника містить записи, які свідчать про участь позивача у громадському господарстві колгоспу «Кирова» у період з 1979-1980 роки, із зазначенням виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві, при цьому відсутні відомості про невиконання позивачем, як членом колгоспу «Кирова» Скадовського району Херсонської області, встановленого мінімуму трудової участі без поважних причин, а відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач неправомірно не врахував період роботи позивача з 23.01.1979 по 23.04.1980 в колгоспі «Кирова» до страхового стажу.
Апеляційний суд зазначає, що ані оскаржуване рішення про відмову у призначені пенсії, ані апеляційна скарга ГУ ПФУ в Житомирській області не містять відомостей на посилання на докази про те, що участь позивача у громадському господарстві колгоспу «Кирова» у період з 1979-1980 роки є неправдивими або недостовірними відомостями.
Також, як вбачається з записів трудової книжки позивача, період його роботи з 27.06.1996 по 29.08.2004 охоплює період його трудової діяльності в ТОВ «Вибір»:
- під номером 22 міститься запис від 27.06.1996 року мовою оригіналу – «Принят на должность заместителя генерального директора по коммерческим вопросам», підстава «Пр. №3/27-06к»
- наступний запис не містить ні номеру, ні дати, мовою оригіналу – «Уволен по ст. 38 КЗоТ Украины ( по собственному желанию)» підстава «Пр. №8/32-04к від 29.08.2004 р», при цьому, вказаний запис візуально містить ознаки виправлення щодо дати « 29.08.2004».
Водночас, як правильно зауважив суд першої інстанції, запис про звільнення позивача з ТОВ «Вибір» зроблений інспектором ОК з зазначенням прізвища, засвідчений його підписом та скріплений печаткою ТОВ «Вибір», що дозволяє ідентифікувати роботодавця.
При цьому, з вказаного спірного періоду ГУ ПФУ в Житомирській області, згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб було враховано до страхового стажу позивача період з 01.04.2002 по 31.05.2002, що у свою чергу спростовує сумнів пенсійного органу щодо факту трудової діяльності позивача в спірний період. 
Щодо відсутності назви організації при прийнятті позивача на роботу, суд першої інстанції встановив, що перед записом №22 від 27.06.1996 року про прийняття позивача на посаду «заместителя генерального директора по коммерческим вопросам» дійсно відсутня назва підприємства ТОВ «Вибір». Разом з тим, запис про звільнення позивача завірений печаткою підприємства з його назвою, що в свою чергу дає можливість встановити факт трудової діяльності позивача саме на цьому підприємстві. Доводи апеляційної скарги ГШУ ПФУ в Житомирській області вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Перевіряючи висновки суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Житомирській області щодо підстав не врахування до страхового стажу позивача періодів його роботи з 17.09.1991 по 17.10.1992, з 18.10.1992 по 22.03.1995 через відсутність підпису посадової особи, яким завірені записи про звільнення позивача, апеляційний суд зазначає таке.
Як вбачається з записів трудової книжки позивача, вказаний спірний період охоплює період трудової діяльності позивача в Малому підприємстві «Гілея»:
1) за номером 15 міститься запис від 17.09.1991 року мовою оригіналу – «Принят на должность генерального директора малого предприятия ГІЛЕЯ», підстава «Пр. №1 от 17.09.1991 г»;
2) за номером 16 міститься запис від 17.10.1992 року мовою оригіналу – «Уволен в связи з переводом в другую фирму» «Пр. №14 от 17.10.1992 г.»;
3) під номером 17 міститься запис від 18.10.1992 року мовою оригіналу – «Принят на должность президента», підстава «Пр. №98 от 18.10.1992г.»;
4) під номером 18 міститься запис від 22.03.1995 року мовою оригіналу – «Уволен в связи з переходом на другую работу», підстава «Пр. №159 от 22.03.1995 г.».
Як вже зазначалось, відповідно до п. 13 Порядку №310, всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою. Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.
Спірні записи за №16 та №18 про звільнення позивача у зв`язку з переводом, не містять відомостей про посаду, ПІБ та підпису відповідальної особи при звільненні. Проте, вказані записи завірені печаткою Малого підприємства «Гілея», що в свою чергу дає можливість встановити факт трудової діяльності позивача в спірний період.
Як правильно зауважив суд першої інстанції, право пенсіонера на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 по справі №275/615/17, від 24.05.2018 по справі №490/12392/16-а.
Отже, сумніви територіального пенсійного органу не можуть спростовувати відомості, наявні у трудовій книжці, та позбавити особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового (страхового) стажу.
Відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно п. 4.2. Порядку №22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу…., повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів
Положеннями пункту 1 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Апеляційний суд, як і суд першої інстанції зазначає, що у разі наявності сумнівів щодо роботи позивача територіальний пенсійний орган не позбавлений можливості звернутися до відповідних установ задля отримання інформації та копій документів про роботу позивача, а також вказати на необхідність надати додаткові документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії.
В той же час, будь-яких доказів на вчинення вказаних дій під час вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії, ГУ ПФУ в Житомирській області не надало ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції.
Перевіряючи висновки суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги позивача щодо підстав не врахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1982 по 29.06.1985 згідно із записами у трудової книжці, з посиланням на відсутність наказів на зарахування та закінчення навчання у технікумі, апеляційний суд зазначає таке.
Статтею 56 Закону 1788-ХІІ встановлено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується, окрім іншого, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Як зазначалось раніше, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами ( п. 1 Порядку №637).
Пунктом 8 Порядку №637 встановлено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання, форми навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Як вбачається зі змісту трудової книжки позивача:
- за №2 від 01.09.1982 р. міститься запис мовою оригіналу – «Зачислен уч-ся ІІ курса отд. Механизации Новокаховского т-ма ГМЭСХ» підстава – відсутня;
- за №3 від 29.061985 р. міститься запис мовою оригіналу – «Окончил полный курс обучения т-ма ГМЭСХ» підстава – відсутня.
Проте, до заяви про призначення пенсії, позивач надав копію диплома серії НОМЕР_2 від 20.03.1990, відповідно до якого позивач в 1985 вступив до Мелітопольського інституту механізації та в 1990 році закінчив повний курс названого інституту по спеціальності «механізація сільського господарства». Рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 20 березня 1990 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію «інженера -механіка».
Інших доказів підтвердження навчання позивача, зокрема і в Новокаховскому т-мі ГМЭСХ, позивач не надав ані до заяви про призначення пенсії, ані до позовної заяви, ані до апеляційної скарги.
Враховуючи, що період 01.09.1982 по 29.06.1985 охоплює навчання позивача саме в Новокаховському технікумі, що не підтверджено документами, які б містили відомості про періоди навчання (дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання), апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для не зарахування цього періоду до страхового стажу. При цьому, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують вказаний висновок суду першої інстанції.
Додатково апеляційний суд зазначає, що позивач не позбавлений права подати до територіального пенсійного органу додаткові документи (дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання) на підтвердження факту навчання в Новокаховському технікумі в період 01.09.1982 по 29.06.1985.
Щодо обраного судом першої інстанції способу відновлення порушеного права апеляційний суд зазначає, що під час прийняття пенсійним органом оскаржуваного рішення не було враховано усі обставини та положення законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу, як наслідок, допущено неналежний розгляд поданої заяви і документів. 
Тому, належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 23.01.1979 по 23.04.1980, з 17.09.1991 по 17.10.1992, з 18.10.1992 по 22.03.1995, з 27.06.1996 по 31.03.2002, з 01.06.2002 по 29.08.2004, згідно із записами трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 ) та повторно розглянути заяву позивача від 27.08.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційні скарги залишаються без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області – залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2026 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.В. Джабурія