ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року	Львів	Справа № 460/8847/21 пров. № А/857/32811/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,
суддів – Обрізка І.М., Пліша М.А.,
за участю секретаря судового засідання – Доморадової Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року (головуючий суддя Нор У.М., м. Рівне) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 457 від 14.05.2021 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності”, визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 70 о/с від 21.05.2021 “По особовому складу”, поновити його на посаді, рівнозначній посаді, яку він займав у органах Національної поліції України станом на 21.05.2021, стягнути з Головного управління Національної поліції в Рівненській області на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, рішення суду в частині поновлення на посаді та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу допустити до негайного виконання.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року позов задоволено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області задоволено. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року у справі №460/8847/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано і прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 24 липня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року у справі №460/8847/21 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції - Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Головне управління Національної поліції в Рівненській області в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень, що свідчить про несприяння та перешкоджання лейтенантом поліції ОСОБА_1 у проведенні якісної та повної перевірки всіх обставин події під час проведення службового розслідування. Зазначає, що факт затримання позивача під час отримання ним від третьої особи коштів зафіксований відповідним органом у спосіб, передбачений КПК України, сам по собі свідчить про порушення присяги працівника поліції. Стверджує, що в межах розгляду даної справи не досліджується питання наявності або відсутності в діях позивача складу кримінального правопорушення, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. Вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги наведені у висновку службового розслідування дані щодо набуття даною подією громадського резонансу, оскільки вона була висвітлена у засобах масової інформації, що в свою чергу дискредитує органи Національної поліції та знижує довіру населення до них, що своєю поведінкою позивач принизив високе звання поліцейського, який присягнув на вірність Українському народові. Вважає, що подібні випадки негативно впливають на імідж поліції, підривають віру громадян у спроможність поліції на високому професійному рівні здійснювати покладені на неї завдання з охорони громадського порядку та боротьби зі злочинністю. Наголошує, що службовим розслідуванням встановлено факт вчинення позивачем діяння, що дискредитує звання працівника органів Національної поліції. Зазначає, що позивачем вчинено діяння, несумісне з займаною ним посадою, оскільки позивачем було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.
Під час апеляційного розгляду представник відповідача підтримала апеляційну скаргу.
Позивач та його представник проти апеляційної скарги заперечили, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції та на момент звільнення перебував на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Рівненського районного управління ГУНП в Рівненській області у званні лейтенанта поліції. 
Із змісту наказу ГУНП в Рівненській області №457 від 14.05.2021 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності” видно, що 13.04.2021 приблизно о 16:00 слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому (з дислокацією у м. Рівному), за участі співробітників Управління служби безпеки України в Рівненській області, при реалізації заходів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №6202124003000016 від 08.04.2021 (а.с. 79) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України стосовно окремих працівників Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, по вул. Симона Петлюри, 35, м. Рівне, під час отримання неправомірної вигоди були затримані оперуповноважений ВПК Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_1 та оперуповноважений ВКП Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_2 , які будучи працівниками правоохоронного органу, використовуючи надану їм владу та службове становище, одержали неправомірну вигоду, а саме грошові кошти в сумі 3000 гривень від громадянина, анкетні дані якого засекречені. Лейтенантів поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 затримали в порядку ст. 208 КПК України. 14.04.2021 слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому (з дислокацією у м. Рівному) в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №6202124003000016 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, лейтенантам поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за вимагання неправомірної вигоди групою осіб у місцевого мешканця за непритягнення останнього до передбаченої законом відповідальності за незаконне зберігання психотропних речовин. 
15.04.2021 слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та відсторонено від посад (а.с. 81, 82). 
Згідно цього ж наказу ГУНП в Рівненській області №457 від 14.05.2021, у діянні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається порушення службової дисципліни, що утворює склад дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні Присяги поліцейського, що призвело до виникнення надзвичайної події, що підриває авторитет Національної поліції, ім`я та статус останніх як поліцейських, дискредитації звання поліцейського. На підставі зібраних матеріалів під час проведення службового розслідування згідно наказу ГУНП в Рівненській області встановлено, що лейтенанти поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 порушили службову дисципліну, пункти 1, 2 частини першої статті 18 Закону України “Про Національну поліцію”, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги поліцейського, абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179. 
Цим же наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області №457 від 14.05.2021 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності” позивача ОСОБА_1 за порушення службової дисципліни, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України “Про Національну поліцію”, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги поліцейського, абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, звільнено зі служби в органах Національної поліції (з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області) на підставі ч.1 п.6 ст.77 Закону України “Про Національну поліцію” (а.с. 8-10, 119-121). 
Із вказаним наказом позивача ознайомлено 18.05.2021. 
Наказом Головного управлінням Національної поліції в Рівненській області від 21.05.2021 №70 о/с “По особовому складу” лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області 21.05.2021 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби відповідно до ч.1 ст.77 Закону України “Про Національну поліцію” (а.с. 11, 128). 
Вважаючи протиправними спірні накази відповідача, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів правомірності своїх рішень та їх обґрунтованості, накази не відповідають встановленим у ч.2 ст.2 КАС України критеріями правомірності, обґрунтованості, добросовісності, розсудливості. 
Суд першої інстанції вказав, що спірні накази прийняті без урахування фактичних обставин, порушують права та законні інтереси позивача, а тому підлягають скасуванню в судовому порядку, із поновленням позивача на раніше займаній посаді та із стягненням з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Переглядаючи це судове рішення в апеляційному порядку, колегія суддів виходить з наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України “Про Національну поліцію”.
Статтею 3 Закону України “Про Національну поліцію” визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно частини першої статті 18 Закону України “Про Національну поліцію” поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до частини другої статті 19 Закону України “Про Національну поліцію” підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Статтею 1 Статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. 
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Відповідно до п. 1, 4, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України “Про Національну поліцію”, зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також, які підривають авторитет Національної поліції України.
Згідно статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено у статті 19 Дисциплінарного статуту.
Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України “Про Національну поліцію” визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Верховний Суд у постанові від 16 листопада 2023 року у справі № 600/1876/22-а вказав, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Ці комісії за наслідком службового розслідування складають висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також стосовно його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону. У висновку вказується вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку. На підставі цього висновку уповноважений керівник особи, яка вчинила правопорушення, вирішує питання про накладення дисциплінарного стягнення.
Дисциплінарна комісія наділена багатьма повноваженнями з метою встановити факти та обставини правопорушення, в тому числі проводити опитування, оцінювати пояснення поліцейського, витребовувати та вивчати документи та інші докази, отримувати консультації спеціалістів, користуватися базами даних тощо. Комісія встановлює, чи був факт порушення та чи винен у ньому поліцейський, а також визначає вид стягнення до поліцейського, у випадку, коли він визнається комісією винним. Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Апеляційний суд зазначає, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало вчинення ним дисциплінарного проступку, який полягає у невиконанні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України “Про Національну поліцію”, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги поліцейського, абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179.
Як встановлено і вбачається з матеріалів справи, винесенню наказу ГУНП в Рівненській області №457 від 14.05.2021 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності” передували результати службового розслідування, проведеного згідно наказу Національної поліції України №703 від 13.04.2021 року “Про призначення службового розслідування”, у зв`язку з тим, що 13.04.2021 до ВІОС УКЗ ГУНП в Рівненській області надійшла інформація про те, що слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницький (з дислокацією у м. Рівному), проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №62021240030000016 від 08.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, окремими працівниками Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області (а.с. 71). Попередньо встановлено, що 13.04.2021 приблизно о 16:00 по вул. Симона Петлюри, 35, м. Рівне лейтенант поліції ОСОБА_1 та лейтенант поліції ОСОБА_2 , перебуваючи в службовому автомобілі марки "Дача Логан", д.н.з. НОМЕР_1 , одержали від громадянина неправомірну вигоду у розмірі 3000 гривень за вирішення питання щодо уникнення останнім кримінальної відповідальності. 
Згідно матеріалів службового розслідування (а.с. 71-118) встановлено факт затримання 13.04.2021 року лейтенантів поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час отримання від цивільної особи грошових коштів в сумі 3000 грн., який зафіксовано уповноваженим компетентним органом у порядку та у спосіб, що передбачений КПК України. 
14.04.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 отримали повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.368 КК України. 
На підставі пункту 6 частини 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» до позивача застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.
Колегія суддів вважає, що таке дисциплінарне стягнення було застосоване обгрунтовано і підставно.
Колегія суддів зазначає, що Верховним Судом сформовано усталену практику стосовно притягнення поліцейських до відповідальності на підставі висновків службового розслідування, зокрема, у постановах від 21.09.2018 у справі № 824/227/17-а, від 21.04.2021 у справі № 824/523/19-а, від 14.04.2021 у справі № 320/3085/20, від 16.11.2023 № 600/1876/22-а, відповідно до якої вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Підстави притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності не слід ототожнювати із підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за наслідками службового розслідування, яким встановлено склад дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни та порушення Присяги поліцейського.
Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.
Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження або провадження про притягнення особи до адміністративної відповідальності та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи, або іншого виду юридичної відповідальності.
Адміністративний суд під час розгляду справи на підставі встановлених ним обставин повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
Верховний Суд у постанові від 6 квітня 2021 року у справі № 420/3659/19 зазначив, що судами в межах розгляду справи має бути надана правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а не питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення. Наявність факту притягнення до адміністративної (чи іншої) відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення особи рядового і начальницького складу до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.
Апеляційний суд, проаналізувавши встановлені обставини та дослідивши матеріали справи, зазначає, що в діях позивача наявний склад дисциплінарного проступку, а вид дисциплінарного стягнення керівництвом обрано обґрунтовано, з урахуванням обставин у справі, та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
У ході службового розслідування не досліджувалося питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення кримінального правопорушення, а надавалася правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним саме дисциплінарного проступку.
При цьому, наявність факту притягнення до кримінальної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку.
Факт затримання ОСОБА_1 під час отримання неправомірної вигоди став лише підставою призначення та подальшого проведення службового розслідування, а висновки дисциплінарної комісії містять підстави притягнення такого до дисциплінарної відповідальності, які не пов`язані з підтвердженням або спростуванням тези обвинувачення.
Встановлені у висновку службового розслідування обставини були достатніми для висновку про порушення позивачем службової дисципліни, а матеріалами справи підтверджується, що у даній справі склад дисциплінарного проступку встановлений дисциплінарною комісією на підставі матеріалів службового розслідування.
Колегія суддів також враховує доводи скаржника, що факт вчинення позивачем встановленого службовим розслідуванням діяння підриває авторитет і довіру до поліції як органу державної влади, який покликаний захищати життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, та суперечить покладеним на поліцейського завданням, а також унеможливлює подальше виконання поліцейським своїх обов`язків. 
В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. 
Отже, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вина позивача у порушенні службової дисципліни повністю доведена в ході службового розслідування.
Виходячи з аналізу правових норм та обставин даної справи, колегія суддів вважає, що оскаржувані накази винесені правомірно, у порядку та у спосіб, встановлений Конституцією та законами України, в межах повноважень, з врахуванням всіх обставин, пропорційно, а тому відсутні підстави для їх скасування, як і відсутні підстави для задоволення похідних вимог про поновлення позивача на посаді та стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
За встановлених обставин справи, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, а відтак рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст. 310, ст.315, ст. 317, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області задовольнити.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року у справі № 460/8847/21 скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	М.А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 25 березня 2026 року