ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/784/24  Номер провадження 33/814/503/26	Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л. В.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Пікуль В.П., вирішуючи питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 лютого 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП; на постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 лютого 2025 року про видалення ОСОБА_1 із зали судового засідання; на постанову судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 03 червня 2024 року про задоволення самовідводу судді Цімботи Людмили Григорівни і передачу справи для автоматизованого розподілу,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваних постанов судів першої інстанції
Постановою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 03 червня 2024 року задоволено заяву судді Лохвицького районного суду Полтавської області Цімботи Л.Г. про самовідвід у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 185 КУпАП і постановлено передати справу № 538/784/24 (провадження № 3/538/331/24) до канцелярії суду для автоматизованого розподілу.
11 лютого 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області постановою судді видалив ОСОБА_1 із зали судового засідання на весь час розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 185 КУпАП.
Постановою судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 лютого 2025 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за статтею 185 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Мотиви суду
Вказані вище постанови місцевих судів оскаржено ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, в якій він порушує питання про скасування цих судових рішень та просить направити справу на новий розгляд до Лохвицького районного суду Полтавської області.
Перевіривши апеляційну скаргу, на її відповідність вимогам КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження з таких підстав.
Згідно із системним аналізом процесуального законодавства України суддя суду апеляційної інстанції відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Слід акцентувати увагу, що стаття 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах справи, відповідно до чого законодавцем визначено, в яких випадках і які судові рішення суду першої інстанції підлягають перегляду в порядку апеляційної процедури.
Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 КУпАП.
Визначення видів постанов судді, про які йдеться у частині 2 статті 294 КУпАП, з точки зору питання оскарження їх в апеляційному порядку, необхідно здійснювати у взаємозв`язку з положеннями частини 1 статті 284 і частини 2 статті 287 КУпАП.
Положеннями КУпАП, які мають логічно вибудувану структуру, унормовано, зокрема: послідовність процедурних дій щодо розгляду та вирішення питань, пов`язаних із притягненням особи до адміністративної відповідальності; порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, ухваленої по суті; порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.
Процедуру розгляду у справах про адміністративні правопорушення врегульовано статтями 284, 287, 294, які містяться у розділі IV КУпАП. 
Частиною 1 статті 284 КУпАП передбачено, що у справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) ухвалює одну з таких постанов про: накладення адміністративного стягнення; застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП; закриття справи. 
Указаний вище перелік видів постанов, якими завершується розгляд справи про адміністративне правопорушення по суті, є вичерпним.
Наведений вище підхід узгоджується з рішенням Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року (справа № 1-7/2015), який, надаючи офіційне тлумачення положень частини 2 статті 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, визначив, що їх необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною 1 статті 284 КУпАП, а саме про: накладення адміністративного стягнення; застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 КУпАП; закриття справи.
Разом з тим, за змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 оскаржено: постанови Лохвицького районного суду Полтавської області від 03 червня 2024 року про задоволення самовідводу судді і передачу справи для подальшого автоматизованого розподілу справи та постанову Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 лютого 2025 року про видалення ОСОБА_1 із зали судового засідання, тобто судові рішення, ухвалення яких не передбачено статтею 284 КУпАП і, відповідно, які не підлягають оскарженню в апеляційному порядку.
Слід зауважити також те, що зазначені судові рішення місцевого суду не мають статус кінцевих рішень по справі про адміністративне правопорушення, таких, що завершують її перешкоджають подальшому руху справи.
З приводу оскарження ОСОБА_1 постанови Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 лютого 2025 року про закриття провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, слід вказати наступне.
У справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини наголосив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу «res judicata» - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип стверджує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.
Визначення ж у пункті 8 частини 2 статті 129 Конституції України, як однієї з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного оскарження судового рішення, в системному зв`язку з частиною 1 статті 8, статтею 125 Конституції України означає саме одноразове апеляційне оскарження.
З матеріалів справи вбачається, що 11 лютого 2025 року суддя Гадяцького районного суду Полтавської області постановою закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею185 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення (т.1 а.с. 209-212).
Постановою Полтавського апеляційного суду від 21 березня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної вище постанови Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 лютого 2025 року про закриття провадження щодо ОСОБА_1 та повернуто ОСОБА_1 його апеляційну скаргу на це судове рішення (т.2 а.с. 45-47).
В подальшому, 31 березня 2025 року ОСОБА_1 повторно звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на постанови суддів місцевих судів, у зв`язку з чим постановою Полтавського апеляційного суду від 07 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала.
Проте 14 квітня 2025 року, 18 травня 2025 року, 27 липня 2025 року, 03 вересня 2025 року, 25 вересня 2025 року, 31 жовтня 2025 року, 18 листопада 2025 року, 01 грудня 2025 року та 1 січня 2026 року ОСОБА_1 знову звертався з апеляційними скаргами на постанови суддів місцевого суду, які постановами Полтавського апеляційного суду повернуті скаржнику.
01 березня 2026 року ОСОБА_1 черговий раз подав апеляційну скаргу на судове рішення суду першої інстанції, тобто з пропуском строку апеляційного оскарження, передбаченого частиною 2 статті 294 КУпАП, а в апеляційній скарзі доводи про необхідність поновлення йому строку апеляційного оскарження не наводить.
Разом з тим, у даній справі питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови про закриття провадження щодо ОСОБА_1 вже було предметом розгляду апеляційного суду, який, дослідивши доводи апелянта з цього приводу, дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення названого строку.
Відповідно до частини 10 статті 294 КУпАП постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Тобто апеляційним судом відмовлено ОСОБА_1 в поновленні пропущеного апеляційного строку, що є процесуальною перешкодою для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на цю ж постанову місцевого суду.
При цьому, із приписів КУпАП вбачається, що процесуальний закон не передбачає можливості багаторазового розгляду питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, яке вже було предметом розгляду суду апеляційної інстанції за клопотанням цієї ж особи й за результатами розгляду якого наявне відповідне судове рішення апеляційного суду, яке набирає законної сили негайно після його винесення, є остаточним і оскарженню не підлягає.
ОСОБА_1 використав своє право на подання апеляційної скарги та судом апеляційної інстанції вже було розглянуто його клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови місцевого суду про закриття провадження, у зв`язку з чим необхідно відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .
Висновок
Приймаючи рішення суд керується положеннями статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.
Відповідно до положень статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оскільки постанови суддів Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 лютого 2025 року та Лохвицького районного суду Полтавської області від 03 червня 2024 року не підлягають оскарженню в апеляційному порядку, та враховуючи наявність постанови Полтавського апеляційного суду від 21 березня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження та повернення йому апеляційної скарги, у суду апеляційної інстанції відсутні законні підстави для розгляду апеляційної скарги по суті.
Отже, з огляду на викладені вище обставини суд апеляційної інстанції приходить до висновку, про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 лютого 2025 року; постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 лютого 2025 року; постанову судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 03 червня 2024 року.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 лютого 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП; на постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 лютого 2025 року про видалення ОСОБА_1 із зали судового засідання; на постанову судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 03 червня 2024 року про задоволення самовідводу судді Цімботи Людмили Григорівни і передачу справи для автоматизованого розподілу.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду       В.П. Пікуль