ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

03 березня 2026 року  Справа № 906/811/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Мельник О.В. , суддя Олексюк Г.Є. 

секретар судового засідання Приступлюк Т.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" 
на рішення Господарського суду Житомирської області від 30.10.2025
(ухвалене о 10:03 год. у м. Житомирі, повний текст складено 05.11.2025)
у справі № 906/811/25 (суддя Лозинська І.В.)
за позовом Виконавчого комітету Вінницької міської ради 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп"
про розірвання договору та стягнення 3 405 720 грн 
за участю представників сторін:
від позивача - Олексюк Т.С.
від відповідача - не з`явився. 

ВСТАНОВИВ:

Виконавчий комітет Вінницької міської ради звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" про розірвання договору поставки №60/03-25 від 10.03.2025 та стягнення 3 405 720 грн, з яких: 1 045 320 грн пені, 2 360 400 грн штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані не виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №60/03-25 від 10.03.2025.

Господарський суд Житомирської області рішенням від 30.10.2025 у справі № 906/811/25 позов задовольнив. Розірвав договір №60/03-25 від 10.03.2025, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" та Виконавчим комітетом Вінницької міської ради. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" на користь Виконавчого комітету Вінницької міської ради 1 045 320 грн пені, 2 360 400 грн штрафу, 54 113 грн 80 коп. судового збору.
При ухваленні вказаного рішення суд першої інстанції виходив із того, що відповідач допустив істотне порушення умов договору поставки від 10.03.2025 № 60/03-25, що є підставою для розірвання такого правочину.
З огляду на неналежне виконання відповідачем зобов`язань взятих на себе згідно договору поставки від 10.03.2025 № 60/03-25, суд вказав про обґрунтованість нарахування позивачем сум неустойки, а відтак задоволення позову в цій частині.
Розглядаючи спірні правовідносини місцевий господарський суд застосував відповідні положення ст. ст. 11, 509, 525, 526, 549, 551, 611, 612, 626, 628, 629, 651, 652, 664, 692, 712 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" звернулося з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Житомирської області від 30.10.2025 у справі № 906/811/25 скасувати в частині стягнення сум неустойки та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити, а в решті рішення суду - залишити без змін.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не враховано, що стаття 61 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, і підлягає обов`язковому застосуванню як норма прямої дії.
Скаржник вказує, що суд помилково визначив, що в діях відповідача мало місце порушення декількох різних зобов`язань перед позивачем, а також двічі застосовано відповідальність одного й того ж самого виду - неустойки, тому в результаті задоволення позовних вимог він був притягнений двічі до відповідальності одного виду за одне й те саме порушення.

Позивач подав суду апеляційної інстанції відзив, в якому вказує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість стягнення двох видів неустойки, передбачених договором, оскільки норми чинного законодавства України не містять прямої заборони законодавця щодо одночасного застосування такого виду забезпечення виконання зобов`язання, як пеня та штраф.
Вважає, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують. Оскаржуване рішення суду є вірним та таким, що відповідає правовим нормам, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 30.10.2025 у справі № 906/811/25 - без змін.

В судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду 03.03.2026 представниця позивача заперечила проти доводів та вимог апеляційної скарги відповідача. Просила суд апеляційної інстанції відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржене рішення суду першої інстанції.
В судове засідання 03.03.2026 представник відповідача не з`явився. 
Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки розгляду апеляційних скарг в апеляційній інстанції, той факт, що відповідач був належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (т. 2, а. с. 44-45), а також те, що явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представниці позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 10.03.2025 між Виконавчим комітетом Вінницької міської ради (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" (постачальник) було укладено договір поставки №60/03-25 (далі – договір; т. 1, а. с. 10 - 16), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність замовника товар відповідно до специфікації (додаток №1), а замовник зобов`язується прийняти й оплатити цей товар на умовах даного договору.
Відповідно до п. 1.2-1.3. договору предметом договору є: вертольоти, літаки, космічні та інші літальні апарати з двигуном- за кодом ДК 021:2015-34710000-7 ( Квадрокоптери DJI MAVIC ЗТ (EU) ("або еквівалент", відповідний код за ДК 021:2015-34711200-6 Безпілотні літальні апарати) (далі - товар).
Кількість, асортимент та вартість товару визначена у специфікації (додаток 1), яка є невід`ємною частиною даного договору.
Згідно з п. 3.1 договору ціна договору становить 33 720 000 грн без ПДВ.
За п. 4.1, 4.2 договору оплата за товар здійснюється на підставі видаткової накладної шляхом перерахування замовником коштів на розрахунковий рахунок постачальника.
Оплата товару здійснюється протягом 30 календарних днів по факту отримання товару шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника після підписання акту приймання-передачі товару та/або видаткової накладної.
Усі розрахунки за договором проводяться у безготівковій формі, шляхом банківських переказів у національній валюті України (п. 4.4 договору).
За умовами п. п. 5.1, 5.2. договору місце та строки поставки товару: м. Вінниця, вул. Соборна, 59 , поставка товару до 15.04. 2025. Поставка товару здійснюється за заявками у строк, що не перевищує 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання заявки учасником (постачальником).
Товар повинен бути переданий постачальником замовнику згідно з видатковою накладною.
За п.п.6.2.4 договору замовник має право у разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язань постачальником, розірвати договір в односторонньому порядку. У цьому випадку договір вважається розірваним через 10 календарних днів з дня отримання постачальником письмового повідомлення замовника про односторонню відмову від договору. 
У п.п. 6.3.1 договору сторони визначили обов`язок постачальника поставити товар у строк, встановлений цим договором
У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором (п. 7.1 договору).
Відповідно до п. 7.2 договору за порушення строків поставки товару, порушення строків заміни товару, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Стягнення штрафних санкцій за невиконання чи за неналежне виконання умов договору здійснюється сторонами відповідно до чинного законодавства України (п. 7.5 договору).
У разі неможливості вирішення спору шляхом переговорів, він передається на розгляд до суду, у порядку визначеному чинним законодавством України (п. 8.2 договору).
Згідно з п. 10.1 договору він набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до 31.12.2025 включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання.
Договір може бути розірваний за ініціативою сторони шляхом повідомлення іншої про намір розірвати договір за 5 (п`ять) календарних днів до розірвання (п. 10.8 договору).
За умовами п. 11.4 договору він може бути розірвано за ініціативою однієї із сторін у порядку, передбаченому умовами цього договору, за згодою сторін або у судовому порядку у випадках, передбачених чинним законодавством.
У специфікації (додаток №1) сторони визначили найменування товару, його кількість, ціну за одиницю товару, його загальну вартість в розмірі 33 720 000 грн (т. 1, а. с. 16).
Договір №60/03-25 від 10.03.2025 та додаток №1 до нього (специфікація), підписано представниками сторін та їх підписи скріплено печатками підприємств.
У зв`язку з тим, що товар у визначеній договором кількості не поставлено відповідачем, позивач направив постачальнику претензію №01/00/011/32064 від 20.05.2025 з вимогою усунення порушень умов договору та сплати штрафних санкцій, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення (т. 1, а. с. 18 - 19).
Враховуючи викладені обставини, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги такі положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Апеляційний господарський суд з огляду на приписи ст. 269 ГПК України, переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Відповідно до приписів ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).
Згідно зі ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару і підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Апеляційний господарський суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором щодо поставки позивачу товару. 
Скаржник в апеляційній скарзі не заперечує проти вказаного.
Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин та нарахування неустойки) виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.
Згідно з ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Підпунктом 7.2. Договору сторони погодили, що за порушення строків поставки стягується пеня у розмірі 0,1% вартості товару, з якої допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.
За умовами п.5.1. Договору строк поставки визначено до 15.04.2025. Отже, з 16.04.2025 зобов`язання відповідача щодо поставки товару є простроченим.
Матеріалами справи не підтверджується, що відповідач здійснив поставку товару загальною вартістю 33 720 000 грн.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені та штрафу, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, є розмір пені у сумі 1 145 320 грн, а також штраф у розмірі 2 360 400 грн.
Щодо посилання скаржника на неможливість одночасного стягнення пені та штрафу, суд вказує таке.
Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.07.2018 у справі №922/4400/17, неустойка - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку.
Неустойка має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобов`язання неустойка є способом його забезпечення, а в разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. Разом з тим пеня за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов`язань і після сплати штрафу, тобто порівняно зі штрафом є додатковим стимулюючим фактором. Після застосування такої відповідальності, як штраф, який має одноразовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов`язання, пеня продовжує забезпечувати та стимулювати виконання боржником свого зобов`язання (висновки у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 910/3692/18, від 18.01.2024 у справі № 916/410/23, від 16.01.2025 у справі № 916/828/24.
Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.
Вказана правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19.
Отже, доводи апеляційної скарги спростовуються викладеним. 
З урахуванням викладеного в сукупності, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про задоволення позову.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.
В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене рішення Господарського суду Житомирської області від 30.10.2025 у справі № 906/811/25 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" - без задоволення.
Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 30.10.2025 у справі № 906/811/25 - без змін.
2. Справу № 906/811/25 надіслати Господарському суду Житомирської області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "05" березня 2026 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г. 

Суддя   Мельник О.В. 

Суддя   Олексюк Г.Є.