Суддя ОСОБА_1 

Справа № 644/11532/25 
Провадження № 1-кп/644/306/26 
01.04.2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді – ОСОБА_1 , 
за участю: секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.11.2025 року за №12025221180001578, щодо
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Харків, Харківська область, громадянина України, має неповну середню освіту, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, одруженого, має неповнолітню дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює за трудовими договорами, що зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.1 ст. 382 КК України, -
УСТАНОВИВ:
Ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість судового рішення згідно зі ст. 129 Конституції України є однією з основних засад судочинства.
Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Як установлено ст. 298 КУпАП, яка кореспондується із ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.06.2020 року (справа № 644/2183/23), що набрала законної сили 16.06.2020, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років.
Незважаючи на це, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови та будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 08.02.2023 року о 14:42, будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, ігноруючи заборону, встановлену ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», повторно протягом року, керував транспортним засобом ВАЗ 21093 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , перебуваючи по вул. 12-го квітня, б. 30 в м. Харкові, був зупинений екіпажем УПП в Харківській області ДПП, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення від 08.02.2023 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
За вказане правопорушення постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.05.2023 (справа № 644/948/23, провадження № 3/644/500/23), що набрала законної сили 19.05.2023, ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років.
Таким чином, ОСОБА_4 діючи усвідомлено, виконав усі необхідні дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї мети, спрямовані на умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Обвинувачений в судовому засіданні свою провину визнав в повному обсязі, каявся, надав суду пояснення, аналогічні викладеним в обвинувальному акті, пояснював, що дійсно, був позбавлений права керування транспортними засобами на 10 років в 2020 році, але в 2023 році знову сів за кермо, його притягнули до адміністративної відповідальності, постанови не оскаржував, розуміє, що не виконав судове рішення, просив вибачення, посилався на те, що щиро кається, змінив ставлення до свого минулого, розуміє, що в країні війна та його родина потребує допомоги. Просив провести розгляд справи відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, запевняв, що подібного більше не повториться.
Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України та проти цього не заперечували учасники судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.  
Суд вважає, що вина обвинуваченого доказана, його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.    Обираючи вид та міру покарання, суд враховує, що ОСОБА_4 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, ним вчинено кримінальне правопорушення – злочин, що є нетяжким, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, поняття щирого каяття визначається як певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до вимог ст.67 КК України, не встановлено. 
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами. Мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила правопорушення. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.         Суд враховує, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, одружений, має малолітню дитину, сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якими проживає за місцем своєї реєстрації, працює за трудовими договорами, займається встановленням вікон, середній дохід складає 30-40 тис. гривень. 
Досліджені судом обставини свідчать про повне визнання провини, щирість каяття обвинуваченого, наявність стійких соціальних зв`язків та доходу, тому вважає за можливе призначити покарання у вигляді штрафу, що є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є пропорційним вчиненому правопорушенню та призначення даного покарання відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховує інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин. 
Цивільний позов, судові витрати відсутні, питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8500 (вісім тисяч п`ятьсот) гривень.
Речовий доказ – диск DVD, зберігати в матеріалах справи. 
Вирок може бути оскаржено, з урахуванням особливостей ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду, протягом 30 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м.Харкова.

Головуючий: суддя           ОСОБА_1