Справа № 509/4473/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року          с-ще.Овідіополь 
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:? 
головуючого?судді Спічака Вадима Олексійовича 
за участю:? 
секретаря судового засідання?Лизогубенко Владлени Олександрівни?? 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом?? ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, код ЄДРПОУ: 14282829, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-? 

ВСТАНОВИВ: 

Стислий виклад позиції позивача. 
Представник позивача звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого напису № 17527 від 05.05.2020 року, який вчинено Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною таким, що не підлягає виконанню. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною було відкрито виконавче провадження № 62168273. Підставою для відкриття виконавчого провадження № 62168273 став виконавчий напис № 17527, виданий 05 травня 2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, про стягнення з позивачки на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості у розмірі 20187,36 гривень. 
Позивачка вважає, що даний виконавчий напис здійснений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів, а тому не підлягає виконанню, оскільки кредитний договір № 200864508301 від 31.08.2017 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а, відтак, не є документом, за якими стягнення заборгованості може провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що свідчить про відсутність правових підстав для вчинення виконавчого напису на ньому. Крім того, приватним нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність сум, які були нараховані Відповідачем як заборгованість Позивача, не встановлено факт прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, не перевірено дотримання встановлених законодавством строків для вчинення виконавчого напису та чи не виник спір між зацікавленими особами. 
Враховуючи наведені обставини, позивач просить виконавчий напис № 17527 від 05.05.2020 року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, визнати таким, що підлягає виконанню. 
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області (головуючим суддею ОСОБА_2 ) від 25 серпня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 
Відповідно до Листа Вищої ради правосуддя №23614/0/9/25 від 01.12.2025 року та Наказу ОСОБА_3 «Про відсторонення від здійснення правосуддя судді ОСОБА_2 » № 08 г-о/с від 01.12.2025 року суддю ОСОБА_2 з 01.12.2025 року відсторонено від здійснення правосуддя до ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про його звільнення з посади або скасування рішення Дисциплінарної палати. 
В зв`язку з цим, 30.12.2025 року дану цивільну справу було передано для здійснення повторного розподілу справи. 
При повторному автоматизованому розподілі судової справи між суддями дану цивільну справу 30.12.2025 року було передано на розгляд суді Спічаку В.О. 
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 січня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3?ст.211 ЦПК України?та подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, вимоги, викладені в позові, підтримує та просить їх задовольнити. 
У судове засідання відповідач не з`явився, направив письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю. 
Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 
Фактичні обставини, встановлені судом. 
05 травня 2020 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис, 05 травня 2020 року № 17527, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Мізікевича, місце роботи: Промринок 7 км, реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , яка є Боржником за Кредитним договором №200864508301 від 31.08.2017 року, укладеним з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Акціонерне Товариство «Перший Український Міжнародний Банк», ідентифікаційний код юридичної особи 14282829, місцезнаходження: 04070, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4, п/р НОМЕР_2 , МФО 334851, далі іменоване - Стягувач, заборгованості за Кредитним договором №200864508301 від 31.08.2017 року, сума заборгованості становить 19937,36 гривень. 
22.05.2020 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною відкрито виконавче провадження ВП № 62168273, з примусового виконання виконавчого напису № 17527 від 05.05.2020 року, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною. 
Норми права, які застосував суд. 
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 
Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. 
При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. 
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII (чинною на момент виникнення спірних правовідносин), нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. 
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, зі змінами та доповненнями до нього. 
У статті 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. 
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. 
Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. 
Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. 
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. 
Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. 
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. 
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано, а також: визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.»; зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. 
Згідно правового висновку Великої палати Верховного суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 
Мотивована оцінка і висновки суду. 
Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 25.05.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. 
Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих написів), нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 
Тобто, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. 
Укладений кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. 
Тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса такими, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18. 
Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. 
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. 
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. 
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. 
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. 
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. 
У постанові від 13.10.2021 року у справі № 554/6777/17-ц Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. 
Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. 
Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.11.2021 року у справі № 758/14854/20, учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. 
Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. 
Суду не надано доказів того, що укладений кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, було посвідчено нотаріально. Разом із цим з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи направлялась стягувачем вимога боржникові про погашення суми заборгованості за кредитом (усунення порушень вимог кредитного договору). 
За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем АТ «Перший Український Міжнародний Банк», суд вважає позовні вимоги обґрунтованими такими, що підлягають задоволенню, а оспорюваний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 
Оцінивши в сукупності докази, суд робить висновок щодо необхідності задоволення позову. 
Щодо судового збору та інших судових витрат.?? 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору суд враховує, що згідно квитанції про сплату № 312Е-QE9A-R14E від 20.08.2025 року позивачем при зверненні з даним позовом до суду через систему «Електронний суд» сплачено судовий збір у розмірі 968,96 гривень. 
Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. 
Оскільки позов задоволено повністю, а відповідач визнав позовні вимоги, то відповідно до положень?ст. 141, 142 ЦПК України?з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 484,98?гривень.??Крім того позивачу слід повернути з державного бюджету 484,98?гривень. 
Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне.?? 
Позивач пред`явив вимогу про стягнення?14000?гривень відшкодування витрат за надання правової допомоги адвокатом. На підтвердження факту надання правової допомоги позивачем надано наступні документи: договір №36/23 про надання правничої допомоги від 24.07.2023 року; додаткова угода №1 до договору №26/23 про надання правничої допомоги від 24.07.2023 року; акт виконаних робіт №1 від 08.09.2025 року. 
Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.?? 
Відповідно до частини 4?статті 137 ЦПК України?розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути?співмірним?із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.?? 
За таких обставин, надавши оцінку доказам щодо понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши складність справи, суть спору, характер послуг, а також необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що?співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи у суді є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000?гривень, які підлягають стягненню. 

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 158, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд - 

УХВАЛИВ: 

Позов ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, код ЄДРПОУ: 14282829, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити. 

Визнати виконавчий напис № 17527 від 05.05.2020 року, який вчинено Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення заборгованності з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), таким, що не підлягає виконанню. 

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», (юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, код ЄДРПОУ: 14282829), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), судовий збір у розмірі 484,98?гривень.? 

? ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 484,98?гривень. 

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», (юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, код ЄДРПОУ: 14282829), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), витрати на правничу допомогу у розмірі?4000?гривень.?? 

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя           Спічак В.О.