П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/33492/24	

Перша інстанція: суддя Хлімоненкова М.В.,
повний текст судового рішення
складено 17.12.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Джабурія О.В.
суддів - Вербицької Н.В.
- Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року про прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 року по справі №420/33492/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому позивач просив суд: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії з 01.02.2020 року, 01.02.2021 року, 01.02.2022 року на підставі підготовлених ІНФОРМАЦІЯ_1 довідок від 29.08.2024 року №ЮО104620 про розміри грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020 року, 01.01.2021 року та 01.01.2022 року;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.2.2020 року, 01.02.2021 року та з 01.02.2022 року на підставі підготовлених ІНФОРМАЦІЯ_1 довідок від 29.08.2024 року №ЮО104620 про розміри грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020 року, 01.01.2021 року та 01.01.2022 року.
У вказаній справі Одеським окружним адміністративним судом 30.01.2025 року ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.02.2020 року, 01.02.2021 року, 01.02.2022 року на підставі довідок ІНФОРМАЦІЯ_2 №ЮО104620 від 29.08.2024 року, виданих станом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 рік. 3обов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №ЮО104620 від 29.08.2024 року, виданої станом на 01.01.2020 рік, з 01.02.2021 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №ЮО104620 від 29.08.2024 року, виданої станом на 01.01.2021 рік та з 01.02.2022 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №ЮО104620 від 29.08.2024 року, виданої станом на 01.01.2022 рік з урахуванням виплачених сум.
Судове рішення набрало законної сили 04.03.2025 року.
05.03.2025 року судом по цій справі видано виконавчі листи, в тому числі щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №ЮО104620 від 29.08.2024 року, виданої станом на 01.01.2020 рік, з 01.02.2021 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №ЮО104620 від 29.08.2024 року, виданої станом на 01.01.2021 рік та з 01.02.2022 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №ЮО104620 від 29.08.2024 року, виданої станом на 01.01.2022 рік з урахуванням виплачених сум.
За заявою позивача, 13.10.2025 року суд прийняв ухвалу про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 року по справі №420/33492/24, якою зобов`язав відповідача подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 року по справі №420/33492/24 протягом 30 днів з моменту отримання копії цієї ухвали.
11.11.2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшла заява-звіт про виконання рішення суду у даній справі, у якій відповідач просить прийняти звіт.
У своїх доводах заявник вказує, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 року по справі №420/33492/24, проведено 28.03.2025 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок ІНФОРМАЦІЯ_2 №ЮО104620 від 29.08.2024 року, виданих станом на 01.01.2020 року, 01.01.2021 року, 01.01.2022 року, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2025 року становить 39 791,94 грн. Відповідно до статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» розмір пенсії заявника із застосуванням понижуючих коефіцієнтів до відповідних сум перевищення становить 29 408,98 грн.
Позивачем не надано заперечень щодо поданого звіту пенсійного органу.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 року по справі №420/33492/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
Не погодившись з прийнятою ухвалою від 17 грудня 2025 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 року у справі №420/33492/24 та ухвалити нове судове рішення із забезпеченням усіх доказів. Апелянт вважає зазначену ухвалу незаконною, необґрунтованою, та такою, що винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування ухвали.

Відповідно до вимог ч.3 ст.311, ст.312, КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи, що забезпечується через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).
Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
У Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 7 червня 2005 року, заява №6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява №60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява №40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява №30779/04).
Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Судом можуть бути вжиті заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу, відповідальну за виконання рішення суду.
На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин 1 та 2 статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21 листопада 2024 року №4094-ІХ внесені зміни до КАС України, який доповнено статтею 382-1 КАС України про порядок розгляду заяви про зобов`язання подати звіт, статтею 382-2 КАС України, яка регламентує розгляд звіту про виконання судового рішення та статтею 382-3 КАС України - рішення за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення, які є чинними з 19 грудня 2024 року. 
Відповідно до вимог п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Отже, з 19 грудня 2024 року питання судового контролю вирішуються у судах з урахуванням змін, внесених Законом №4094-ІХ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Згідно з вимогами ч.2, 3 ст.382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Частиною п`ятою ст.382-3 КАС України визначено, що суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Згідно з вимогами ч.11 ст.382-3 КАС України якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Отже, на етапі перевірки звіту суб`єкта владних повноважень, який стосується, зокрема, виплати заборгованості з нарахованих, але невиплачених сум пенсій, суд має можливість врахувати добросовісну поведінку боржника, яка полягає у вчинені достатніх та вичерпних дій задля забезпечення органу у фінансуванні та не накладати стягнення у вигляді штрафу на керівника боржника. У такому випадку сум встановлює новий строк, який становить від 10 днів до трьох місяців.
Отже, аналізуючи приписи наведених норм, колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою для не прийняття звіту є: або відсутність обґрунтованих обставин, які ускладнюють виконання судового рішення; або заходи, які вживаються відповідачем, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у даній справі, вказував на те, що незважаючи на набрання рішення суду у даній справі законної сили, перебування на примусовому виконанні виконавчого листа щодо зобов`язання відповідача провести відповідні перерахунки та виплату пенсії позивачу на виконання рішення суду у цій справі, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.382 КК України, рішення суду у справі №420/33492/24 від 30.01.2025 року залишається не виконаним.
Приймаючи звіт, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 року по справі №420/33492/24, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих відповідачем документів до заяви-звіту встановлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 року по справі №420/33492/24, Головне управління провело 28.03.2025 року перерахунки пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок ІНФОРМАЦІЯ_2 № ЮО104620 від 29.08.2024 року, виданих станом на 01.01.2020 року, 01.01.2021 року, 01.01.2022 року, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
Згідно даних копій відповідних перерахунків за пенсійною справою позивача з 01.02.2020 року, з 01.02.2021 року, з 01.02.2023 року: підсумок пенсії з надбавками з 01.02.2020 року склав 24 379,2 грн., урахуванням максимального розміру пенсії 22 982,59 грн.; підсумок пенсії з надбавками з 01.02.2021 року склав 26 325,10 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії підсумок пенсії 22 982,59 грн.; підсумок пенсії з надбавками з 01.02.2022 року склав 30 087,98 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії підсумок пенсії 29 916,14 грн.
Згідно копії перерахунку з 01.04.2025 року, підсумок пенсії з надбавками склав 35 786,55 грн. З урахуванням максимального розміру пенсії – 39 791,94 грн. З урахуванням пониження суми 39 791,94 грн. згідно ПКМУ №1 від 03.01.2025 року – 29 408,98 грн.
З наведених вище документів вбачається, що відповідач – Головне управління ПФУ в Одеській області провів на виконання судового рішення у даній справі відповідні перерахунки пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020 року, 01.02.2021 року та з 01.02.2022 року.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення суду від 30.01.2025 року у даній справі №420/33492/24 в частині здійснення перерахунків пенсії позивача відповідачем виконано.
Крім того, згідно наданих відповідачем до матеріалів справи документів, Головне управління внесло відомості про виконання рішення у справі №420/33492/24 до реєстру судових рішень, де сума доплати після перерахунку пенсії на виконання рішення суду по справі №420/33492/24 становить 0 грн.
Колегія суддів зазначає, що звіт ГУ ПФУ в Одеській області складений з дотриманням статті 382-2 КАС України, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. 
Відповідно до статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ГУ ПФУ в Одеській області вжито конкретних заходів з метою повного виконання ухвали суду про встановлення судового контролю та рішення суду по цій справі.
Отже, наявні підстави для прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення суду у справі №420/33492/24.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному судовому рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального закону та вирішив справу правильно, тому рішення суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	Н.В. Вербицька   К.В. Кравченко