П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/19760/25	

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.,
повний текст судового рішення
складено 04.11.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" (далі – ДУ) та просила:
- визнати протиправною бездіяльність ДУ щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року;
- зобов`язати ДУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. включно, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ від 15.01.2004 р. №44 (далі Порядок №44), з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність ДУ щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17 липня 2003 року №1078 (далі Порядок №1078), за період з 01.03.2018 р. по 18.07.2022 р. включно;
- зобов`язати ДУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 18.07.2022 р. включно в сумі 222718,08 грн. відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6, пункту 5 Порядку №1078, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44, з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність ДУ щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 у заниженому розмірі грошового забезпечення (основні, щомісячні додаткові та одноразові додаткові види грошового забезпечення, премія) за період з 29.01.2020 р. по 18.07.2022 р. включно, без урахування посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", "Про Державний бюджет України на 2021 рік", "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на відповідний тарифний коефіцієнт;
- зобов`язати ДУ здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (основні, щомісячні додаткові та одноразові додаткові види грошового забезпечення, премія) за період з 29.01.2020 р. по 18.07.2022 р. включно, з урахуванням посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", "Про Державний бюджет України на 2021 рік", "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на відповідний тарифний коефіцієнт, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку №44, з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність ДУ щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі Постанова №168) за період з 24.02.2022 р. по 13.05.2022 р. включно у розмірі 30000 грн. за кожен місяць служби;
- зобов`язати ДУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 за період з 24.02.2022 р. по 13.05.2022 р. включно у розмірі 30000 грн. за кожен місяць служби, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ДУ щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2016 р. по 31.12.2016 р. включно із застосуванням базового місяця вересень 2015 року.
Зобов`язано ДУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 31.12.2016 р. включно із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січень 2008 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку №44, з урахуванням виплачених сум.
Визнано протиправними дії ДУ щодо обчислення ОСОБА_1 у заниженому розмірі з 29.01.2020 р. по 18.07.2022 р. включно грошового забезпечення (основних, щомісячних додаткових та одноразових додаткових видів, премії) без урахування посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", "Про Державний бюджет України на 2021 рік", "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на відповідний тарифний коефіцієнт. 
Зобов`язано ДУ здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 р. по 18.07.2022 р. включно грошового забезпечення (основних, щомісячних додаткових та одноразових додаткових видів, премії) з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", "Про Державний бюджет України на 2021 рік", "Про Державний бюджет України на 2022 рік", на відповідний тарифний коефіцієнт, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Визнано протиправною бездіяльність ДУ щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за період з 24.02.2022 р. по 13.05.2022 р. включно у розмірі 30000 грн. щомісячно.
Зобов`язано ДУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, за період з 24.02.2022 р. по 13.05.2022 р. включно у розмірі 30000 грн. щомісячно із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.
В решті позовних вимог відмовлено.
Тобто, судом відмовлено в частині позовних вимог щодо індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 18.07.2022 р.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянтка просила його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи, а саме з прохальної частини апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено, а тому, з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 07.09.2013 р. по 06.01.2023 р. проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, а саме в ДУ.
Так, згідно наказу в.о. начальника Херсонського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області від 06.09.2013 р. №91о/с ОСОБА_1 07 вересня 2013 року призначено на посаду молодшого інспектора ІІ категорії відділу режиму і охорони. 
Відповідно до наказу ДУ від 31.10.2019 р. №97/ОС прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 призначено на посаду молодшого інспектора І категорії відділу режиму і безпеки, установивши їй посадовий оклад у розмірі 3000 грн.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 р. № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який продовженого до теперішнього часу.
Згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 р. № 309 Херсонська міська територіальна громада з 01.03.2022 р. по 11.11.2022 р. перебувала в окупації.
Однак, ДУ продовжувала виконувати визначені законом та Положенням функції до 14.05.2022 р., а персонал нести службу до 14.05.2022 р., який з 24.02.2022 р. по 14.05.2022 р. було переведено на посилений варіант несення служби.
Наказом Міністерства юстиції України від 13.05.2022 р. №1951/5 у зв`язку із тимчасовим знаходженням на непідконтрольній території України, зокрема, в Державній установі "Херсонський слідчий ізолятор" оголошено простій з 14.05.2022 р. до закінчення воєнного стану в Україні.
Наказом Міністерства юстиції України від 06.07.2022 р. №2829/5 припинено з 11.07.2022 р. простій, оголошений відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 13.05.2022 р. № 1951/5, зокрема, в ДУ. 
Наказом ДУ від 11.07.2022 р. №44/ОСпр оголошено простій персоналу установи з 11.07.2022 р. до закінчення дії воєнного стану та дозволено працівникам установи до закінчення простою бути відсутніми на робочих місцях та не виконувати дистанційну роботу поза межами адміністративних будівель установи
В подальшому, наказом ДУ від 06.01.2023 р. №2/ОС "Про особовий склад" ОСОБА_1 06.01.2023 р. звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України згідно п.4 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).
З метою з`ясування інформації щодо нарахування грошового забезпечення, індексації за період проходження служби, представник позивачки 19.05.2025 р. звернулася до відповідача з відповідним запитом.
Листом від 22.05.2025 р. № 24/8.1-347/ВС-Нв відповідач повідомив, що після деокупації м.Херсона керівництвом установи встановлено факт перебування на території установи представників окупаційної влади та військових рф, зафіксовано факт викрадення основних матеріальних цінностей та відсутність первинної документації установи. За період з 01.12.2015 р. по 18.07.2022 р. (за винятком часу простою) відповідно до Постанови КМУ від 17.07.2013 р. №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" ОСОБА_1 нараховувалась і виплачувалась індексація грошового забезпечення. Базовий місяць для періоду з 01.12.2015 р. - 31.12.2016 р. - вересень 2015 року; з 01.01.2017 р. -29.02.2018 р. - січень 2017 року; з 01.03.2018 р. - 13.05.2022 р. - березень 2018 року. Під час простою установи з 14.05.2022 р. по 18.07.2022 р. індексація не нараховувалась. Посадовий оклад за посадою, на якій перебувала ОСОБА_1 у період з 01.05.2022 р. по 18.07.2022 р. розраховувався шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт. Кошторисом ДУ на 2022 рік кошти на виплату додаткової винагороди, визначеної Постановою №168 не передбачалися, додаткових асигнувань на виплату зазначеної додаткової винагороди до установи не надходило. Виплата додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 за період з 24.02.2022 р. по 13.05.2022 р. особам рядового і начальницького складу ДУ не здійснювалась.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні оскарженої частини позовних вимог суд 1-ї інстанції виходив з того, що зазначена величина приросту індексу споживчих цін - 253,3 % застосуванню не підлягає, так як вона розрахована із застосуванням січня 2008 року, як місяця підвищення доходу, тоді, як було установлено вище, з січня 2017 року по лютий 2018 року при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачці необхідно застосовувати базовий місяць січень 2017 року. Крім того, у період з 01.03.2018 р. по 30.11.2018 р. грошове забезпечення індексації не підлягало, оскільки лише у жовтні 2018 року відбулося досягнення порогового значення інфляції в розмірі 103 %.
Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частинами першою-третьою статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України “Про індексацію грошових доходів населення” №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року (надалі - Закон №1282-ХІІ).
Положеннями статті 1 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою КМУ від 17 липня 2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок №1078).
Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).
Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Відповідно до п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме, зокрема, 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
На підставі аналізу вищенаведених положень законодавства, можливо дійти висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Норми абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення щодо підстав виплати та розміру, так званої “індексації-різниці” за спірний період.
З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
У контексті наведеного, суд зазначає, що термін “індексація-різниці” фактично запроваджений Верховним Судом у постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, як позначення другого виду індексації грошового забезпечення право на яку виникає на підставі абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.
Як зазначено Верховним Судом у пункті 102 постанови від 23.03.2023 у справі №400/3826/21 з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Верховний Суд у пункті 106 вказаної постанови виснував, що розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
Так, Верховний Суд у пункті 108 тієї ж постанови дійшов висновку, що якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.03.2023 по справі №400/3826/21, від 28 серпня 2023 року по справі №420/17338/22, від 28 серпня 2023 року по справі №420/17338/22, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21.
Судом встановлено, що у березні 2018 року величина приросту індексу споживчих цін становила 253,3%, сума нарахованої індексації - 4463 грн. 15 коп. (1762,00*253,3)/100.
Згідно картки особового рахунку різниця між виплаченим позивачу у лютому 2018 року та березні 2018 року грошовим забезпеченням склала 0,39 грн.
При цьому, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачці індексації у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн. – 0,39 грн. = 4462,76 грн.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивачки права на отримання щомісячної індексації-різниці за період з 01.03.2018 року по 18.07.2022 року включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 у розмірі 4462,76 грн. щомісячно, а зворотній висновок суду 1-ї інстанції є помилковим.
Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.317 КАС України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині позовних вимог щодо індексації-різниці з ухваленням у справі нового судового рішення – про задоволення цих позовних вимог.
З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення в частині позовних вимог щодо індексації-різниці підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 139, 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року в частині позовних вимог щодо індексації-різниці – скасувати та прийняти у цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, за період з 01.03.2018 р. по 18.07.2022 р. включно.
Зобов`язати Державну установу "Херсонський слідчий ізолятор" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 18.07.2022 р. включно у розмірі 4462,76 грн. щомісячно, відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6, пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. №44, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	О.І. Шляхтицький   Г.В. Семенюк