Справа №461/2920/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2026 року          м.Львів
Галицький районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді   Мироненко Л.Д., 
при секретарі судового засідання  Божик М.І.,
представника позивача    Стебко І.Ю.,
відповідача       ОСОБА_1 , 
представника відповідача    Самолюка В.В. (в режимі відеоконференції), 
перекладача      Мацкевича А.Р., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у Львівській області в особі представника Стебко Інни Юріївни до громадянина Арабської республіки Єгипет Абоурас Фахд Отхман про продовження строку затримання іноземця у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають у Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з країни, -

ВСТАНОВИВ:

Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби звернулося до суду з даним адміністративним позовом. В обґрунтування позову покликається на те, що на підставі рiшення Галицького районного суду м. Львова від 24 квітня 2025 року у справі №461/3313/25 за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області було затримано громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, терміном на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2025 року у справі № 461/3313/25 апеляційну скаргу громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 (далі – відповідач) залишено без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 квітня 2025 року - без змін. 
В подальшому рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21 жовтня 2025 року вищезазначений строк знову був продовжений на шість місяців.
Позивач зазначає, що строк затримання відповідача в Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України закінчується. Позивач, крім виконання безпосередніх обов*язків встановлених діючим законодавством, звернувся до Посольства Арабської Республіки Єгипет для сприяння у поверненні відповідача. Однак, оскільки відсутня інформація з країни походження відповідача, необхідна для ідентифікації особи та забезпечення примусового видворення, позивач просить продовжити строк затримання відповідача у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 17 квітня 2026 року відкрито провадження у справі.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задоволити. 
Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили, так як такий, на їх думку, є необгрунтованим. У задоволенні позову просили відмовити.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно рiшення Галицького районного суду м. Львова від 24 квітня 2025 року у справі №461/3313/25 за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області було затримано громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, терміном на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2025 року у справі № 461/3313/25 апеляційну скаргу громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 квітня 2025 року - без змін. 
В подальшому, рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21 жовтня 2025 року строк перебування відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, був продовжений ще на шість місяців.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
Європейський Суд з прав людини у справі «Чахал проти Великобританії» зазначив, що будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде виправданим доти, доки триває процедура депортації. Якщо така процедура не провадиться з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим.
Європейський Суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» та у справі «Дугуз проти Греції» вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі- особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.
Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.
З огляду на викладене, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в Законі.
Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначаються правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, повноваження органів державної влади, що беруть участь у визначенні такого статусу та діють в інтересах забезпечення прав і свобод осіб та національної безпеки України, а також встановлює порядок в`їзду в Україну та виїзду з України таких осіб.
Частиною 3 статті 3 розділу І Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Частиною 4 статті 30 Закону України від 22.09.2011 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені у статті 289 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:
1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;
2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;
4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
У частині 11 статті 289 КАС України встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Частиною 12 статті 289 КАС України передбачено, що про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Згідно з частиною 13 статті 289 КАС України, умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;
2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Із змісту наведених норм слідує, що під час вирішення позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення реадмісії особи.
Процедура ідентифікації особи іноземця чи особи без громадянства - нелегального мігранта здійснюється не заради самої ідентифікації, а з чіткою правовою метою подальшого видворення за межі території України або передачі відповідно до міжнародних договорів про реадмісію на підставі документів, які дають право особі легально перетнути кордон України в напрямку виїзду.
Організація процедури видворення/реадмісії включає в себе в тому числі ряд заходів з оформлення проїзних документів, пошуку шляхів сполучення з іншими країнами, транспортні витрати і т.д.
Відповідно п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.
Згідно із ч. 1 ст.30 вказаного Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Частиною 3 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Відповідно до ч.4 ст.30 зазначеного Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Зазначені правові норми кореспондуються з Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України 23.04.2012 № 353/171/150 (далі Інструкція) та Типовим положенням про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 17.07.2003 № 1110(далі Положення).
Так, відповідно до п.2, п.4 розділу IV Інструкції; п.1 Положення до ПТПІ поміщуються іноземці: стосовно яких суд прийняв рішення про примусове видворення; стосовно яких суд прийняв рішення про затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затримані за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні; затримані органами ДМС на строки та в порядку, передбачені законодавством України.
Іноземці, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, поміщуються до ПТПІ на строк, необхідний для їх ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше ніж на вісімнадцять місяців.
Так само, відповідно до п.5 Положення іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України або передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
Судом встановлено, що 05 лютого 2020 року відповідачу була скасована посвідка на тимчасове проживання. Однак, останній рішення не оскаржив, своєчасно не здав посвідку та не залишив територію України. 23 квітня 2025 року відбулось адміністративне затримання відповідача компетентними органами.
Таким чином, громадянин Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 перебуває на території України нелегально, а відтак існує висока ймовірність, що відповідач буде ухилятись від виконання рішення про його примусове видворення та перешкоджатиме проведенню цієї процедури. Також судом враховано, що громадянин Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 не відноситься до осіб, яким надано статус біженця, і не є особою, яка потребує додаткового захисту, не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Таким чином, встановивши, що відповідач вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.203 КУпАП, перебуває на території України нелегально, не має зареєстрованого місця проживання, постійного доходу чи можливості працевлаштування, що у своїй сукупності вказує на неможливість самостійно покинути територію України та є підставою затримання іноземця з метою його подальшого видворення, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Керуючись ст. 2, 72, 77, 73, 79, 139, 143, 243, 246, 289 КАС України, ст. 1, 26, 28, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби до громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 про продовження строку затримання іноземця у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають у Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з країни – задоволити. 
Продовжити строк затримання  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, терміном на шість місяців.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Повний текст судового рішення виготовлено 24 квітня 2026 року.

Позивач: Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби (адреса: 79007, м.Львів, вул. Січових Стрільців, буд.11, код ЄДРПОУ 45870769).
Відповідач: громадянин Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), місце перебування - Волинське ПТПІ ДМС України (45213, Волинська область, Луцький район, село Журавичі, вул.Перемоги, 27).

Суддя Л.Д. Мироненко