Справа № 209/9388/25
Провадження № 2/209/891/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського
в складі:головуючого- судді Корнєєвої І.В. 
за участі секретаря Пиндик Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки на час навчання,
ВСТАНОВИВ:
Позивач у листопаді 2025 р. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання, мотивуючи тим, що відповідач по справі є батьком ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .
З вересня 2025 року ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання на платній основі Університету митної справи і фінансів в місті Дніпро.
Дочка ОСОБА_3 повністю перебуває на утриманні позивача, із зарахуванням дочки до університету до витрат на її утримання додалися плата за навчання , користування транспортом, придбання учбової літератури.
Вартість навчання згідно з умовами Договору про надання платної освітньої послуги складає 25 000 гривень на рік. Стипендія при навчанні на платній основі не виплачується.
Відповідач участі в утриманні дитини не приймає та ніякої матеріальної допомоги не надає.
Позивач за зазначених обставин не в змозі самостійно утримувати їх дитину.
Позивачі просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, до досягнення нею 23-х років за умови , що вона буде продовжувати навчання.
Позивач до судового засідання не з`явилася , про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином , від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.
Суд вважає можливим слухати справу за відсутністю позивача згідно вимог ч.3 ст.211 ЦПК України.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст. 128, 131 ЦПК України, заяв про розгляд справи без його участі та відзив на позовну заяву не надав, є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності.
Третя особа ОСОБА_4 до судового засідання не з`явилася , про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.
У судовому засіданні встановлені судом наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини.
Батьками повнолітньої ОСОБА_3 є позивач та відповідач , що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 26 квітня 2007 року серії НОМЕР_1 , актовий запис № 281 від 26.04. 2007 року .
З вересня 2025 року ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання на платній основі Університету митної справи і фінансів в місті Дніпро.
Вартість навчання згідно з умовами Договору про надання платної освітньої послуги складає 25 000 гривень на рік. Стипендія при навчанні на платній основі не виплачується
Оскільки дочка отримує освіту за денною формою навчання , вона не має змоги працювати та утримувати себе самостійно.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дітей регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, шляхом сплати аліментів (стаття 198 СК України).
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
За правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно із ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 0412.2019 року по справі № 917/1739/17 , провадження № 12-16гс19 визначено , що суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)).
Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
Враховуючи навчання повнолітньої дочки сторін, відсутність у неї самостійного доходу, а відтак, наявність потреби у матеріальній допомозі, обов`язок обох батьків утримувати повнолітніх дітей на період їх навчання ,суд дійшов висновку, що із ОСОБА_2 слід стягувати аліменти на користь дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від всіх його доходів щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду до закінчення навчання , але не довше ніж до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку. 
Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
З відповідача слід стягнути 1 331 гривні 20 копійок судового збору на користь держави.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки на час навчання , задовольнити .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу щомісяця , починаючи з моменту звернення до суду 24 листопада 2025 року і до закінчення навчання , але не довше ніж до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1 331 (одну тисячу триста тридцять одну ) грн. 20 коп.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України — з дня складення рішення в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя     І.В. Корнєєва