ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року	Львів	Справа № 460/11836/24 пров. № А/857/12416/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді: Гуляка В.В. 
суддів: Глушка І.В., Ільчишин Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Рівненської митниці, 
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року (суддя – Борискін С.А., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м. Рівне, дата складання повного рішення – 28.02.2025), 
в адміністративній справі №460/11836/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" до Рівненської митниці, 
про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, 

встановив: 

У жовтні 2024 року позивач ТзОВ “Хімія Парк” звернувся в суд із адміністративним позовом до Рівненської митниці (далі – відповідач), в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 05.09.2024 №UA204000/2024/000084/1; 2) визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.09.2024 №UA204150/2024/000233 по МД №24UA204150002984U8 від 04.09.2024. 
Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи їх необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив в задоволенні позову відмовити.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів від 05.09.2024 №UA204000/2024/000084/1. Визнано протиправною та скасовано картку відмови Рівненської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.09.2024 №UA204150/2024/000233. Стягнуто на користь ТзОВ “Хімія Парк” за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Рівненської митниці судові витрати по сплаті судового збору в сумі 7716,74 грн.. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що рішення суду прийняте судом з неповним з`ясовуванням обставини, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що рішення суду підлягає скасуванню оскільки надані декларантом під час подання митної декларації та під час процедури консультацій документи не були достатніми для підтвердження заявленої митної вартості товарів. Крім цього, рішення про коригування прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу та подані до митного оформлення документи містять розбіжності. Також надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Зауважує апелянт, що митні органи наділені виключною компетенцією в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою їм надано повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарів разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. Таким чином, вказує апелянт на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині неповного дослідження доказів з врахуванням належних та допустимих в розумінні адміністративного судочинства доказів, що є підставою для скасування рішення суду та постановлення нового.
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 року та прийняти нове рішення, яким в задоволені позовну ТзОВ «Хімія Парк» відмовити повністю. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення. 
Судом встановлено такі фактичні обставини справи.
07.03.2024 між ТОВ “Хімія Парк” (Україна) як покупцем та Arkem Kimya San. Ve Tic. A.S. (Туреччина) (далі – ARKEM) як продавцем укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) №037/2024/TR (далі – Контракт), згідно з яким покупець погодився купити у продавця товар, описаний у цьому контракті, у відповідності з термінами та умовами, викладеними у ньому.
Відповідно до пункту 1 Контракту, найменування товару – хімічна сировина для виробництва лакофарбової продукції та синтезу смол відповідно до додатково узгодженого Доповнення до кожної поставки, що є невід`ємною частиною Контракту.
За пунктом 2 Контракту, якість товару має відповідати специфікації виробника і підтверджуватися сертифікатом аналізу на партію.
Кількість на кожне відвантаження вказується у інвойсах на кожну партію товару (пункт 3 Контракту).
У пункті 5 Контракту її сторонами визначено особливості відвантаження товару, зокрема: - пакування: наливна цистерна; - відправник: відправник та виробник на кожне відвантаження має бути вказаний в інвойсі, що видається продавцем; - товаросупровідні документи: кожне відвантаження супроводжується наступними документами: інвойсом, виданий відправником на продавця; сертифікат аналізу на партію; пакувальний лист; паспорт безпеки матеріалу; технічна специфікація; експортна декларація; ТТН.
Пунктом 6 Контракту передбачено, що валютою Контракту є долар США, а ціна на кожне відвантаження вказується у відповідних інвойсах, виданих продавцем.
Умови відвантаження (згідно з “Інкотермс-2020”): DAP Клевань, Україна. Або інші умови, які погоджені сторонами. Умови відвантаження на кожну поставку вказуються у відповідних інвойсах, виданих продавцем (пункт 7 Контракту).
Умови оплати вказуються в інвойсі на кожну партію товару (пункт 8 Контракту).
Відповідно до пунктів 4, 13 Контракту, він вступає в силу з моменту його підписання (07.03.2024) та діє до 31.12.2027 (а.с.29-31).
Додатковою угодою від 31.05.2024 №1 внесено зміни до умов Контракту, а саме: 1. пункт 5.2 викладено у такій редакції: “наливна цистерна, або будь-яка інша тара та упаковка, яка вказана в пакувальному листі та входить у вартість товару і поверненню не підлягає”; 2. пункт 6 викладено у такій редакції: “валюта Контракту – долар США, або Євро. Валюта кожної окремої угоди/відвантаження визначається в інвойсі на кожну окрему партію товару. Ціна на кожне відвантаження вказується у відповідних інвойсах, виданих продавцем” (а.с.32).
На виконання умов Контракту та за замовленням ТОВ “Хімія Парк”, 28.08.2024 ARKEM видано комерційний рахунок (Fatura) №AE02024000000431 на товар “Бутилакрилат мономер” вагою (у кількості) 23500 кг, ціна за одиницю якого становить 1,55 Євро без ПДВ, а загальна вартість – 36425,00 Євро без ПДВ (а.с.125, 126).
Відповідно до комерційного рахунку-фактури (Commercial Invoice) від 28.08.2024 №91111990 (а.с.136, 137) та пакувального листа (Packing List) від 28.08.2024 б/н до нього (а.с.134, 135), на підставі Контракту продавець ARKEM фактично поставив на користь покупця ТОВ “Хімія Парк” товар – “Бутилакрилат мономер” у кількості (вага нетто/брутто) 23500 кг, вартістю 36425,00 Євро; країна походження товару – Китай, виробник – Jiangsu Sanmu Group Co. LTD; умови поставки – DAP Клевань; пакувння – насипом, автоцистерна. 
29.08.2024 ARKEM оформлено експортну митну декларацію №24TR41140000110021 про відправлення з Туреччини в Україну для ТОВ “Хімія Парк” на умовах поставки “DAP Клевань” згідно з комерційним рахунком (Fatura) від 28.08.2024 №AE02024000000431 та міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) від 29.08.2024 №15504633 товару – бутилакрилат мономер у кількості (вагою нетто/брутто) 23500 кг, вид пакування – контейнер-цистерна (а.с.127, 128-129, 130, 131). 
Також встановлено, що 04.09.2024 уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення було подано до митного оформлення митну декларацію (МД) №24UA204150002984U8 з метою митного оформлення вищезгаданого товару (а.с.9-10).
Для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларантом надано наступний перелік документів (графа 44 МД): 1. сертифікат якості (партія №4500016767) від 28.08.2024 б/н; 2. пакувальний лист від 28.08.2024 б/н; 3. комерційний рахунок-фактура від 28.08.2024 №91111990; 4. міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) від 29.08.2024 №15504633 (у МД помилково зазначено дату 29.09.2024); 5. експортна митна декларація від 29.08.2024 №24TR41140000110021 (у МД помилково зазначено номер 22TR41140000110021); 6. сертифікат походження від 28.08.2024 №1652303; 7. митна декларація від 04.09.2024 №24UA204150002974U3.001; 8. картка відмови від 04.09.2024 №24UA204150/2024/000231; 9. комерційний рахунок від 28.08.2024 №AE02024000000431; 10. ICIS Pricing від 14.08.2024; 11. зовнішньоекономічний контракт від 07.03.2024 №037/2024/TR; 12. додаткова угода від 31.05.2024 №1 до вказаного Контракту; 13. договір про надання послуг митного брокера від 02.02.2024 №004/2024; 14. заява декларанта від 03.09.2024 б/н; 15. паспорт безпеки від 27.01.2022; 16. лист декларанта від 04.09.2024 №251/М; 17. лист декларанта від 05.09.2024 №255/М; 18. лист декларанта від 05.09.2024 №258/М.
Визначення митної вартості товару декларантом здійснено за першим (основним) методом – за ціною договору (контракту). До митної вартості імпортованого товару включена його фактурна вартість згідно з комерційним рахунком-фактурою (інвойсом) від 28.08.2024 №91111990 (36425,00 Євро або 1658907,42 грн (36425,00 х 45,5431) (графа 12 МД №24UA204150002984U8).
05.09.2024 митним органом направлено декларанту електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленого ним рівня митної вартості товарів у зв`язку із наявністю окремих неточностей та розбіжностей у поданих до митного оформлення документах (а.с.45).
У відповідь на вказане повідомлення, митний брокер ТОВ “Хімія Парк” надіслав на адресу Рівненської митниці лист від 05.09.2024 №255/М, до якого долучив інформацію про актуальний рівень цін на заявлений товар від ICIS Pricing (а.с.25-28) та повідомив, що інші додаткові документи подаватися не будуть (а.с.48).
05.09.2024 відповідачем надіслано декларанту повідомлення-консультацію, у якому поінформовано останнього, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом, у зв`язку із неповними документами та наявністю розбіжностей і неточностей у поданих до митного оформлення документах. Митним органом повідомлено про неможливість застосування методів визначення митної вартості на підставі положень статей 59-64 МК України у зв`язку із відсутністю відповідної цінової інформації про вартість товарів. Водночас, зазначено, що митниця володіє ціновою інформацією про рівень вартості товару “Речовина, що являє собою органічну сполуку визначеного хімічного складу – складний ефір акрилової кислоти -н-бутилакрилат:- номер продукту 100053 Бутілакрилат Butyl Acrylate Monomer – 99,76% (CAS:141-32-2) – 23500 кг” виробник – JIANGSU SANMU GROUP CO (Китай) – 2,65 дол. США/кг, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 02.09.2024 №24UA100320429482U3 (а.с.46).
У відповідь на повідомлення, митний брокер позивача листом від 05.09.2024 №258/М повідомив митницю, зокрема про те, що до митного оформлення товару згідно з МД №24UA204150002984U8 від 04.09.2024 надано повний вичерпний перелік документів, які митниця не приймає до уваги, по якихось надуманих причинах не може поширити на дану партію товару. Натомість, без проблем прирівнює партію товару до товару, який надійшов за невизначених умов по МД №24UA100320429482U3, не вдаючись до істотних умов, які дійсно вплинули на митну вартість. Біржова аналітика ICIS Pricing з датою виходу 14.08.2024 чи не найточніше відображає інформацію про актуальний рівень цін на даний товар на момент продажу. Просив погодити митну вартість товару, визначену декларантом відповідно до положень статті 58 МК України, оскільки додаткові документи надаватись не будуть (а.с.49).
Також встановлено, що за результатами перевірки митної декларації позивача, 05.09.2024 відповідачем складено оскаржувану картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204150/2024/000233 (а.с.13-14) та прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2024/000084/1, яким митну вартість товару визначено за шостим (резервним) методом з розрахунку 2,401 Євро/кг (а.с.11-12).
Зі змісту рішення від 05.09.2024 №UA204000/2024/000084/1 що підставою для коригування митної вартості (графа 33), зазначено те, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки: 1) декларантом не подано всіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994р.; 2) подані до митного оформлення документи містять неточності: - в п.1 Контракту від 07.03.2024 №037/2024/TR зазначено, що найменування товару – це хімічна речовина для виробництва лакофарбової продукції та синтезу смол відповідно до додатково узгодженого Доповнення до кожної поставки, що є невід`ємною частиною контракту, проте таке Доповнення не надано; - відповідно до п.2 Контракту від 07.03.2024 №037/2024/TR якість товару має відповідати специфікації виробника і підтверджуватися сертифікатом аналізу на партію, однак специфікацію виробника до митного оформлення не надано; - відповідно до п.5.5 Контракту від 07.03.2024 №037/2024/TR кожне відвантаження супроводжується: інвойсом, пакувальним листом, паспортом безпеки матеріалу, технічною специфікацією, експортною декларацією, ТТН. Копію митної декларації країни відправлення до митного оформлення надано не було; - в наданому пакувальному листі від 28.08.2024 б/н не зазначено пакування товару, що суперечить п.1 Додаткової угоди від 31.05.2024 №1. В комерційному інвойсі від 28.08.2024 №91111990 зазначено, що товар знаходиться в автоцистерні, разом з тим відсутні будь–які дані про наявність контейнера та його номер. Поряд з тим в пакувальному листі наявний тільки номер замовлення, який відсутній в інших товаросупровідних документах та який неможливо поширити на дану партію товару; - на комерційному інвойсі від 28.08.2024 №91111990, який містить реквізити контракту, згідно якого здійснюється поставка товару, відсутні відмітки митниці з кордону; - в автотранспортній накладній від 29.08.2024 №15504633 відсутня інформація про місце завантаження товару в Туреччині, номер транспортного засобу “41ANM925-41”, який міститься в графі 5 CMR, що не кореспондується з інформацією про транспортний засіб, зазначений в митній декларації; також, в автотранспортній накладній відсутні реквізити комерційного інвойсу, а дата CMR, зазначена в графі 44 МД не кореспондується з датою CMR в самому документі; - в супровідному документі Т1 від 29.08.2024 №22TR41140000110021 відсутні реквізити комерційного інвойсу від 28.08.2024 №91111990, по якому здійснювався пропуск партії товару на митну територію України згідно журналу пропуску в АСМО “Інспектор”; - в сертифікаті якості від 28.08.2024 б/н зазначено номер партії товару 4500016767, який відсутній в інших товаротранспортних документах; - ціни в додатково наданому декларантом за власним бажанням витягу ICIS Pricing від 14.08.2024 вказані на умовах поставки CIF Asia, що не кореспондуються з комерційними умовами поставки, згідно яких здійснюється поставка даної партії товару та не містить цінової інформації на серпень 2024, період укладення зовнішньоекономічної операції. 
У рішенні від 05.09.2024 №UA204000/2024/000084/1 також зазначено, що Рівненська митниця володіє ціновою інформацією про рівень вартості товару “Речовина, що являє собою органічну сполуку визначеного хімічного складу – складний ефір акрилової кислоти -н-бутилакрилат:- номер продукту 100053 Бутілакрилат Butyl Acrylate Monomer – 99,76% (CAS:141-32-2) – 23500 кг” виробник – JIANGSU SANMU GROUP CO (Китай) – 2,65 дол. США/кг, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 02.09.2024 №24UA100320429482U3. Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання всіх додаткових документів згідно з переліком: 1) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану імпортованого товару; 2) виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки; 3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 4) специфікацію виробника товару; 5) копію митної декларації країни відправлення; 6) додатково узгоджене Доповнення до контракту. Митну вартість товару визначено на підставі інформації щодо митної вартості товару “Речовина, що являє собою органічну сполуку визначеного хімічного складу – складний ефір акрилової кислоти -н-бутилакрилат:- номер продукту 100053 Бутілакрилат Butyl Acrylate Monomer – 99,76% (CAS:141-32-2) – 23500 кг” виробник – JIANGSU SANMU GROUP CO (Китай) – 2,65 дол. США/кг, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 02.09.2024 №24UA100320429482U3. Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 56423,8183 євро, (2,65 дол. США * 41,264 грн/дол. США / 45,5431 грн/євро * 23500), що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 2 569 715,60 грн (56 423,8183 євро * 45,5431 грн/євро)”.
У зв`язку з цим, з метою випуску товару у вільний обіг, 06.09.2024 позивачем подано до митного органу МД №24UA204150003021U1, згідно з якою, зокрема: вартість товару – 2572245,80 грн (графа 12); код МВВ товару: ліве поле – 6 (графа 43); коригування – 2572245,80 грн (графа 45) (а.с.15-16). Після сплати позивачем сум донарахованих митних платежів відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів від 05.09.2024 №UA204000/2024/000084/1, товар випущено у вільний обіг.
Позивач не погоджуючись із карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені судом обставини справи свідчать про відсутність у відповідача фактичних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості товару та прийняття оскаржуваних картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення. 
Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
За правилами частин першої, другої статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).
Згідно частини третьої статті 53 вказаного Кодексу, у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митному органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до частини четвертої статті 53 МК України, у разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митному органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
При цьому, згідно частини п`ятої статті 53 МК України, митному органу заборонено вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до частин першої, другої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).
Частиною п`ятою статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Згідно з частиною шостою цієї ж статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає суду підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митний орган зобов`язаний доводити в суді.
Разом з тим, витребувати необхідно лише ті документи, що дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.
Судом першої інстанції вірно встановлено та взято до уваги, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом – за ціною договору (контракту).
Відповідно до статті 57 МК України, визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
При цьому норми частини шостої статті 54 МК України зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Згідно частини сьомої статті 54 МК України, у разі, якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Відповідно до частини першої статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною другою статті 58 МК України регламентовано, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
При цьому, перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений у частині десятій статті 58 МК України.
Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару видно, що підставою для його прийняття стало ненадання декларантом усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
З цього приводу судом першої інстанції вірно встановлено та взято до уваги те, що для підтвердження заявленої митної вартості товару за основним методом (за ціною договору (контракту)) ТОВ “Хімія Парк” подало разом із митною декларацією такі документи: зовнішньоекономічний контракт від 07.03.2024 №037/2024/TR (а.с.29-31), та додаткову угоду від 31.05.2024 №1 до нього (а.с.32), які містять усі необхідні відомості щодо сторін договору, його предмет, комерційні умови поставки та порядок здійснення розрахунків; рахунок-фактуру (інвойс) від 28.08.2024 №91111990, яким підтверджено фактичну вартість імпортованого товару (а.с.136-137).
Судом першої інстанції також вірно зазначено, що на підставі МД №24UA204150002984U8 позивачем здійснювалось митне оформлення товару “BUTYL ACRYLATE MONOMER (BA) бутилакрилат – складний ефір акрилової кислоти у формі прозорої рідини зі слабким характерним запахом (…), що використовується в якості функціонального мономера для синтезу полімерів; не для медичного використання. Всього 23500 кг” (графа 31 “Паковання та опис товарів”).
При цьому, за змістом пункту 1 Контракту від 07.03.2024 №037/2024/TR, найменування товару – хімічна сировина для виробництва лакофарбової продукції та синтезу смол відповідно до додатково узгодженого Доповнення до кожної поставки, що є невід`ємною частиною Контракту.
Таким чином, товар, заявлений ТОВ “Хімія Парк” до митного оформлення за МД №24UA204150002984U8, узгоджується (відповідає) із товаром, який визначений предметом зовнішньоекономічного Контракту.
Крім цього, в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надані жодні докази того, що у період з моменту укладення Контракту до дня придбання на його підставі товару (бутилакрилат мономер) сторонами цієї угоди підписувалися будь-які додатки до неї, окрім додаткової угоди від 31.05.2024 №1, яка і була надана митному органу.
Таким чином згадане у пункті 1 Контракту “доповнення” не подане позивачем у складі документів, які підтверджують заявлену митну вартість товару, у зв`язку із відсутністю (неукладенням) такого документа.
Враховуючи викладене, висновок відповідача щодо неточності, пов`язаної із ненаданням позивачем документів, передбачених пунктом 2 частини другої статті 53 МК України, є необґрунтованим та безпідставним.
Щодо ненадання позивачем до митного оформлення товару специфікації виробника, то судом першої інстанції вірно встановлено, що з огляду на зміст пункту 2 Контракту, належним та достатнім підтвердженням дотримання продавцем вимог щодо якості товару, який постачається продавцю, є сертифікат аналізу на партію.
З матеріалів справи видно та не спростовано доводами апеляційної скарги, що при здійсненні декларантом митного оформлення імпортованого товару шляхом подання МД №24UA204150002984U8, одним із додатків до якої (графа 44) вказано сертифікат аналізу (якості) на партію №4500016767, виданий відповідно до комерційного інвойсу від 28.08.2024 №91111990 (а.с.132-133).
При цьому, у частині другій статті 53 МК України законодавцем визначений вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, і такий документ, як специфікація виробника у ньому відсутній.
За наведених обставин, є безпідставним твердження митного органу щодо необхідності надання позивачем специфікації виробника товару на підтвердження заявленої ним митної вартості товару.
Крім цього відображення в сертифікаті якості від 28.08.2024 відомостей щодо номера партії товару, постачання якого здійснено за відповідним комерційним інвойсом, зумовлено безпосередньо особливостями змісту цього документа та його призначенням, а саме – підтвердження перед покупцем належної якості придбаного ним товару.
У спірному рішенні митним органом не наведено жодного документа, який би, в силу вимог відповідних нормативних актів, мав містити інформацію про номер партії, до якої належить імпортований позивачем товар.
Крім цього, відповідачем не наведено аргументів щодо того, яким чином відсутність номера партії товару в інших товаротранспортних документах вплинула на правильність визначення ТОВ “Хімія Парк” митної вартості товарів.
Наведене дає суду підстави для висновку про безпідставність встановленої відповідачем розбіжності, у зв`язку з чим остання також не може вважатися обґрунтованою.
Судом першої інстанції також вірно встановлено та враховано, що згідно копії експортної митної декларації від 29.08.2024 №24TR41140000110021: відправник/експортер – ARKEM (графа 2); країна відправлення – TR (Туреччина) (графа 15); одержувач – ТОВ “Хімія Парк” (графа 8); країна призначення – UA (Україна) (графа 17); опис товарів – Бутилакрилат мономер (графа 31/2), масою нетто/брутто – 23500 кг (графи 35, 38) (а.с.127-129).
Водночас, зі змісту графи 44 МД №24UA204150002984U8 видно, що при поданні цієї декларації додатком до неї був, зокрема, документ від 29.08.2024 за №22TR41140000110021, тобто експортна митна декларація від 29.08.2024 №24TR41140000110021, у номері якої уповноваженим представником позивача допущено технічну помилку (описку).
При цьому, митна декларація країни відправлення також не є документом, який підтверджує митну вартість товарів у розумінні частини другої статті 53 МК України, що саме по собі є достатньою підставою для відхилення судом означених вище доводів митного органу.
Крім цього підставою для прийняття відповідачем спірного рішення про коригування митної вартості товарів визначено те, що: “в наданому пакувальному листі від 28.08.2024 б/н не зазначено пакування товару, що суперечить п.1 Додаткової угоди від 31.05.2024 №1. В комерційному інвойсі від 28.08.2024 №91111990 зазначено, що товар знаходиться в автоцистерні, разом з тим відсутні будь–які дані про наявність контейнера та його номер. Поряд з тим в пакувальному листі наявний тільки номер замовлення, який відсутній в інших товаросупровідних документах та який неможливо поширити на дану партію товару”.
З цього приводу, судом першої інстанції вірно враховано, що зі змісту пакувального листа від 28.08.2024 видно, що він виданий постачальником ARKEM на користь вантажоодержувача ТОВ “Хімія Парк”; номер замовлення – 13000366; умови доставки – DAP Клевань; номер товару – 100053; найменування товару – Бутилакрилат мономер; вага нетто – 23500 кг.
Відповідно до комерційного рахунку-фактури (Commercial Invoice) від 28.08.2024 №91111990, він виданий (оформлений) продавцем товару ARKEM на користь покупця ТОВ “Хімія Парк” на підставі укладеного між ними Контракту від 07.03.2024 №037/2024/TR. Вказаний документ містить всю необхідну інформацію про вантажовідправника та вантажоодержувача товару, місце призначення/пункт доставки товару (Рівне/Україна), умови доставки (DAP Клевань), пакування (насипом, автоцистерна), найменування (бутилакрилат мономер), країну походження (Китай), фактичну кількість (23500 кг), ціну (1,55 Євро/кг) та загальну вартість імпортованого товару (36425,00 Євро). 
Таким чином, поданий до митного оформлення пакувальний лист від 28.08.2024 містить всю необхідну інформацію про вантажовідправника та вантажоодержувача товару, найменування, кількість та умови доставки вантажу, що повністю узгоджується зі змістом комерційного інвойсу від 28.08.2024 №91111990 у відповідній частині та свідчить про взаємодоповнюючий характер цих документів.
При цьому, судом першої інстанції вірно зазначено, що пакувальні листи та рахунки на оплату товару (інвойси) належать до категорії документів, оформлення й видача яких, переважно, повністю залежать від волі продавця (постачальника) товару, та покупець (замовник) позбавлений можливості самостійно змінювати (коригувати) форму і зміст останніх.
Отже, хоча у поданому до митного оформлення пакувальному листі від 28.08.2024 не вказано інформації про вид пакування товару, така інформація наведена у комерційному інвойсі від 28.08.2024 №91111990, який також був наданий для оцінки митному органу.
Що стосується даних про наявність контейнера та його номер, то такі містяться у поданих до митного оформлення міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) від 29.08.2024 №15504633 (графи №10, №11) та експортній митній декларації від 29.08.2024 №24TR41140000110021 (графа №31/3), що достеменно свідчить про наявність у митниці відповідних даних.
Щодо зазначеного у пакувальному листі від 28.08.2024 номеру замовлення, який відсутній в інших товаросупровідних документах, то, колегія суддів враховує, що згідно з офіційним перекладом цього пакувального листа, наведений у ньому номер замовлення – 13000366 – присвоєний продавцем (постачальником) товару ARKEM, тоді як номер замовлення покупця товару ТОВ “Хімія Парк” у вказаному документі відсутній (а.с.135). 
Таким чином, виявлені відповідачем недоліки у пакувальному листі та комерційному інвойсі щодо пакування товару, наявності контейнера і його номера є проявом надмірного формалізму з боку митного органу при здійсненні ним заходів митного контролю.
Крім цього, оскільки пакувальний лист не містить будь-яких вартісних показників імпортованого товару, то такий документ не може впливати на митну вартість цього товару.
Колегія суддів також зауважує, що такий документ, як пакувальний лист не наведений законодавцем у переліку частини другої статті 53 МК України як такий, що підтверджує митну вартість товару.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що встановлені відповідачем “неточності” у змісті пакувального листа від 28.08.2024 та комерційного інвойсу від 28.08.2024 №91111990 не могли слугувати належною і достатньою підставою для невизнання митницею митної вартості імпортованих товарів за рівнем, визначеним декларантом.
Щодо відсутніх відміток митниці з кордону на комерційному інвойсі від 28.08.2024 №91111990, який містить реквізити контракту, згідно якого здійснюється поставка товару, то колегія суддів враховує наступне.
Як уже зазначалося вище, з метою оформлення операції з купівлі-продажу товару, 28.08.2024 продавцем ARKEM було видано на користь позивача рахунок №AE02024000000431 (а.с.125-126) та комерційний інвойс №91111990 (а.с.136-137), які містять відомості про продавця та покупця товару, місце призначення товару, умови доставки, найменування, країну походження, кількість, ціну та загальну вартість імпортованого товару є ідентичними, тобто повністю узгоджуються між собою.
Обидва документи були долучені позивачем до МД №24UA204150002984U8, що не заперечується й відповідачем за змістом поданого ним відзиву на позовну заяву.
Водночас, судом першої інстанції вірно встановлено наявність відміток митниці з кордону на комерційному рахунку від 28.08.2024 №AE02024000000431.
При цьому, відмітки митниці з кордону не є обов`язковим реквізитом комерційного інвойсу, а тому відсутність таких не призводить до недійсності вказаного документа та, тим паче, не впливає на правильність визначення митної вартості товарів.
Також з матеріалів справи видно, що міжнародне перевезення імпортованого позивачем товару автомобільним транспортом за маршрутом “Туреччина – Україна” здійснено відповідно до міжнародної ТТН від 29.08.2024 №15504633 (далі – CMR №15504633), яка містить усю необхідну інформацію, що дозволяє ідентифікувати вказане міжнародне автомобільне перевезення.
Щодо твердженнями митного органу щодо неналежного оформлення CMR №15504633 у зв`язку із відсутністю інформації про місце завантаження товару в Туреччині, то колегія суддів зазначає, що перелік відомостей, які обов`язково вносяться відправником вантажу до CMR, визначений статтею 6 КДПВ. Зокрема, згідно пункту d) частини першої вказаної статті, вантажна накладна має містити такі дані, як місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки.
Тобто, КДПВ не вимагає відображення у CMR інформації про конкретне місце завантаження товару (конкретний населений пункт) у відповідній країні.
З аналізу змісту CMR №15504633 видно, що місцем завантаження товару є Туреччина, дата такого завантаження – 29.08.2024 (графа 3). У свою чергу, місцем доставки товару є Україна, Рівненська область (графа 4). 
Крім цього, наведена інформація узгоджується зі змістом експортної митної декларації від 29.08.2024 №24TR41140000110021 (графи №S17 та №S18) та комерційного інвойсу від 28.08.2024 №91111990.
Що стосується номера транспортного засобу “ 41ANM925-41”, який міститься в графі 5 CMR №15504633 то судом першої інстанції вірно зауважено, що у графі 5 вказаної CMR відправником товару відображено не один, а два номери транспортних засобів (вантажівки/причепа) – 41ANM925 та 41VN213. 
У свою чергу, у графах 18, 21 МД №24UA204150002984U8, з урахуванням доповнення №1 до цієї МД, також вказано два номери транспортних засобів (вантажівки/причепа) – 41AOS157 та 41VN213.
Наведене свідчить про часткову відповідність інформації про транспортні засоби, якими здійснювалося міжнародне автомобільне перевезення вантажу на користь ТОВ “Хімія Парк”, та спростовує виявлену митницею розбіжність.
Щодо інших неточностей, виявлених відповідачем у згаданій вище CMR №15504633, колегія суддів зазначає, що статтею 6 КДПВ не передбачено вимоги щодо відображення у міжнародній ТТН відомостей про реквізити товаросупровідного документа, на підставі якого придбано вантаж. Тому зазначення у графі 16 CMR №15504633 лише назви документів, які додаються до неї є правомірним.
Що стосується розбіжності у даті CMR №15504633, вказаної безпосередньо у цій міжнародній ТТН (29.08.2024) та у переліку графи 44 МД №24UA204150002984U8 (29.09.2024), то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що наявність такої формальної помилки не призводить до спотворення змісту чи недійсності вказаного документа та не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів.
Таким чином неточності, виявлені відповідачем за результатами оцінки наданої до митного оформлення CMR №15504633, є необґрунтованими та безпідставними.
Щодо відсутності у супровідному документі Т1 від 29.08.2024 №22TR41140000110021 реквізитів комерційного інвойсу від 28.08.2024 №91111990, по якому здійснювався пропуск партії товару на митну територію України згідно журналу пропуску в АСМО “Інспектор”, то як уже зазначалося вище, надана до митного оформлення експортна митна декларація країни відправлення від 29.08.2024 №24TR41140000110021 не є документом, який підтверджує митну вартість товарів у розумінні частини другої статті 53 МК України. 
При цьому, у графі 44/1 вказаної декларації міститься посилання, зокрема, на рахунок-фактуру від 28.08.2024 №AE02024000000431, зміст якого повністю узгоджується із комерційним інвойсом від 28.08.2024 №91111990.
Також, підставою для прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів послугувало те, що ціни в додатково наданому декларантом за власним бажанням витягу ICIS Pricing від 14.08.2024 вказані на умовах поставки CIF Asia, що не кореспондуються з комерційними умовами поставки, згідно яких здійснюється поставка даної партії товару та не містить цінової інформації на серпень 2024, період укладення зовнішньоекономічної операції.
З цього приводу судом вірно враховано, правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24.01.2019 у справі №826/2277/16, де зазначено, що прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, тому митниця, обґрунтовуючи свої сумніви, не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей.
Крім того, прайс-лист не є обов`язковим документом, який підтверджує митну вартість товарів. Обов`язку подання декларантом прайс-листа не передбачено частиною другою статті 53 МК України.
Як зазначено вище, митним брокером позивача одночасно із МД №24UA204150002984U8 було надано відповідачу перелік документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів і обраного методу її визначення, серед якого були, зокрема, рахунок від 28.08.2024 №AE02024000000431 та комерційний інвойс від 28.08.2024 №91111990, які підтверджують ціну товару, зазначену декларантом у такій МД.
Отже, покликання митного органу на будь-які розбіжності, пов`язані із додатково наданим витягом ICIS Pricing від 14.08.2024, як на підставу правомірності прийняття спірного рішення про коригування, є необґрунтованими та безпідставними.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем як декларантом надано митному органу повний перелік первинних документів, визначений частиною другою статті 53 МК України, які надавали митному органу можливість визначити митну вартість імпортованого товару за основним методом. 
Тому, твердження відповідача щодо неподання декларантом всіх додаткових документів на підтвердження заявленої ним митної вартості товарів є безпідставними.
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, зокрема, рахунок-фактуру (інвойс) і зовнішньоекономічний контракт, - та подані декларантом документи підтверджують складові митної вартості товару за першим (основним) методом.
Поряд з цим, суд зауважує, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відсутнє обґрунтування того, яким чином виявлені митним органом неточності (розбіжності) впливають на митну вартість імпортованих товарів.
Також, відповідачем не надано суду жодного доказу, який би спростував зміст документів, наданих декларантом для митного оформлення імпортованих товарів.
При цьому, жоден із виявлених митницею недоліків у поданих декларантом документах не міг впливати на заявлену ним митну вартість товарів.
Наведене, на переконання суду, є самостійною підставою для твердження по необґрунтованість оскаржуваних рішення про коригування та картки відмови. 
Щодо коригування відповідачем митної вартості імпортованих товарів на підставі МД від 02.09.2024 №24UA100320429482U3 з розрахунку 2,65 дол. США/кг, то колегія суддів зазначає, що посилання на володіння митним органом інформацією щодо іншого цінового рівня товарів не являється та не може являтися обґрунтованою правовою підставою для витребування у декларанта додаткових документів.
Саме по собі прирівнювання митним органом цін схожих товарів, без урахування особливостей цих товарів, їх обсягів та умов постачання, які можуть бути різними, що, безумовно, може впливати і на вартість (ціну) таких товарів, не може вважатися обґрунтованим, адже формування ціни на товар здійснюється з урахуванням таких чинників, як ринкові ціни, обсяг партії, вартість і якість сировини, використаної на виготовлення товару, тощо.
При цьому, наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару. Не може слугувати підставою для коригування митної вартості також і відсутність у митних органів інформації про вартість операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів.
Положеннями пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України імперативно визначено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
А тому, у рішенні про коригування митної вартості товарів, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення нової митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен навести також пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Разом з тим, в оскаржуваному рішенні відповідач не наводить порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціни яких взяті за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення останнім приписів частини другої статті 55 МК України у частині обґрунтованості прийнятого рішення.
Натомість, у спірному рішенні про коригування митний орган обмежився лише тим, що прирівняв вартість імпортованого позивачем товару до раніше визнаної митницею ціни іншого (подібного) товару, жодним чином не обґрунтувавши своє рішення (з огляду на дати поставок, кількість, асортимент товарів, умови поставок тощо).
Такі висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.08.2018 у справі №804/1755/17, від 25.05.2021 у справі №520/10386/2020 та від 13.01.2022 у справі №520/11061/2020.
Наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, не відповідає вартості товарів, заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом.
Аналогічний правовий висновок Верховного Суду наведено у постанові від 21.10.2021 у справі №420/4820/19.
Також, Верховний Суд у своїх постановах від 25.02.2020 у справі №260/718/19 та від 27.04.2020 у справі №140/804/19 наголошував на тому, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Суд першої інстанції також вірно наголосив на тому, що в частині третій статті 53 МК України передбачено чіткі підстави, за наявності яких у митного органу з`являється право вимагати у декларанта надання додаткових документів, вичерпний перелік яких має бути зазначений у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів в силу приписів пункту 3 частини другої статті 55 цього Кодексу.
Однак відповідач, всупереч імперативної вимоги закону, не довів, що заявлені позивачем відомості про митну вартість імпортованих ним товарів є неповними та/або недостовірними; не вказав, які з поданих декларантом документів при митному оформленні товарів мають ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за товар; не довів, що виявлені ним розбіжності та неточності у поданих до митного оформлення документах є достатніми підставами для невизнання митної вартості товарів за рівнем, визначеним декларантом.
За таких обставин, відповідач не мав передбачених МК України підстав для витребування у позивача додаткових документів на підтвердження митної вартості імпортованих товарів.
Як уже зазначалося вище судом, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції). Кожен наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частини друга-четверта статті 57 МК України).
З даного приводу суд зауважує, що оскаржуване у справі рішення про коригування не містить жодного опису неможливості застосування методів визначення митної вартості товарів почергово, а лише містить загальне формулювання щодо неможливості їх почергового використання, та, як наслідок, висновок про застосування резервного методу визначення митної вартості товарів.
Відтак, враховуючи, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що зазначена вище процедура взагалі проводилась, а також того, що митним органом здійснювався саме послідовний вибір методу визначення митної вартості товару, доводи відповідача щодо правомірності застосування ним другорядного резервного методу визначення митної вартості імпортованих позивачем товарів є безпідставними.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом. Правильність визначення митної вартості позивачем відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Доводи апеляційної скарги відповідача таких висновків суду не спростовують.
Отже, на підставі з`ясованих у справі обставин суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач, приймаючи картку відмови та рішення про коригування митної вартості товарів, діяв не на підставі чинного законодавства.
Тому суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позовних вимог.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд – 

постановив: 

Апеляційну скаргу Рівненської митниці – залишити без задоволення. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року в адміністративній справі №460/11836/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" до Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	Н. В. Ільчишин