Номер провадження: 22-ц/813/3122/26 
Справа № 946/7482/25
Головуючий у першій інстанції Смокіна Г. І.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
05.03.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,
учасники справи:
заявник – Комунальне підприємство «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства»,
боржник – ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України) цивільну справу
за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства»
на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2025 року,
за заявою Комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послугу з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення з ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
У вересні 2025 року Комунальне підприємство «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення. 
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області ухвалою від 02 грудня 2025 року у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послугу з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення з ОСОБА_1 – відмовив.
Суд першої інстанції виходив з того, що у порушення п. 3, 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу не додано копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі між Комунальним підприємством «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» та ОСОБА_1 , чи іншого документу із підписом споживача.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду, КП «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС “Електронний суд” звернулося з апеляційною скаргою безпосередньо до суду апеляційної інстанції в порядку ст. 355 ЦПК України.
В апеляційній скарзі КП «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» просить скасувати ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що КП «Ізмаїльське ВУВКГ» є комунальним підприємством, власником якого є територіальна громада м. Ізмаїл в особі Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, створене з метою забезпечення мешканців міста Ізмаїл у якісному водопостачанні та водовідведенні. Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 24.10.2006 року КП «Ізмаїльське ВУВКГ» визнано виконавцем послуг з обслуговування внутрішньобудинкових систем водопостачання та водовідведення.
01.09.2024 року підприємство опублікувало на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування публічний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, про що додатково було зазначено на квитанціях про оплату послуг. У зв`язку з тим, що співвласники багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , не звернулися в 30-денний термін до КП Ізмаїльське ВУВГ» з повідомленням про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір, тому з усіма споживачами даного будинку укладено індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви приєднання, сплата рахунка за надані послуги або факт отримання послуги. Послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення ОСОБА_1 надаються безперебійно в порядку, визначеному Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Жодних заперечень за весь час надання послуг щодо якості чи кількості наданих послуг від відповідача на адресу підприємства не надходило. 
Фактичне споживання послуг підтверджується даними обліку та нарахувань, що додавались до заяви про видачу судового наказу. Боржник, користуючись послугами, прийняв умови публічного договору, опублікованого на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування. 
В порушення своїх зобов`язань, споживач – ОСОБА_1 допустила заборгованість за надані послуги з обслуговування внутрішньобудинкових систем водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , та згідно даних абонентської бази підприємства, борг складає 6431,64 грн.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2025 року відкрито провадження в справі та боржнику  ОСОБА_1 роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі. 
Скаржник КП «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» та представник скаржника, адвокат Воронков Володимир Олексійович, копію ухвали про відкриття провадження отримали 13.12.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
Боржник ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримала у відповідності п.3 ч.6 ст. 272 ЦПК України.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.03.2026 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.
За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п.1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ.
Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 ЦПК України.
Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості, що визначено п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.
У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. (ч.2,3 ст.163 ЦПК України)
Положення Розділу ІІ «Наказне провадження» ЦПК України не містять вимог про долучення заявником саме копії договору, укладеного в письмовій формі, про надання житлово-комунальних послуг, у разі заявлення ним вимоги про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.
Підстави для відмови у видачі судового наказу передбачено статтею 165 ЦПК України. Відповідно до положень пункту 1 частини 1 даної статті суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.
Так, постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу, суд послався на положення пункту 1 частини 1 статті 165 ЦПК України та вказав, що до заяви про видачу судового наказу не додано копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі між Комунальним підприємством «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» та ОСОБА_1 , чи іншого документу із підписом споживача.
Комунальне підприємство «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» звертаючись до суду першої інстанції з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послугу з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення у розмірі 6431 грн 64 коп. з ОСОБА_1 , в обґрунтування зазначило, що заявник є виконавцем послуг з обслуговування внутрішньобудинкових систем водопостачання та водовідведення. 01 вересня 2024 року підприємство опублікувало на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування публічний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з обслуговування внутрішньобудинкових систем. Зважаючи на те, що співвласники багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , не звернулися в 30-денний термін до КП «Ізмаїльське ВУВГ», з повідомленням про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір, тому з усіма споживачами цього будинку укладено індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
До заяви про видачу судового наказу заявником додані наступні документи: оригінал платіжного доручення, що підтверджує сплату судового збору; розрахунок суми заборгованості за відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 ; довідка про публікацію публічного договору у відкритих джерелах; копія свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 .
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.
Відповідно до пунктів 1,5 частини другої статті 7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримувати послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі - послуги), а також визначеною власником (співвласниками) особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, врегульовані Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2022 р. № 85) (далі Правила №690).
Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуг (абз.5 п.14 Правил №690).
Індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договір у порядку і випадках, визначених законом (у тому числі з урахуванням рішення співвласників багатоквартирного будинку щодо обраної моделі договірних відносин у багатоквартирному будинку); оплачувати надані послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором (п.п. 1,5 п.47 Правил №690).
Однак, суд першої інстанції, відмовляючи у видачі судового наказу зазначеного вище не врахував, тому дійшов помилкового висновку щодо не надання заявником разом із заявою про видачу судового наказу копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі між Комунальним підприємством «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» та ОСОБА_1 , за підписом споживача.
Вимога скаржника про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат за подання апеляційної скарги є необґрунтованою, оскільки розподіл судових витрат  здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. Апеляційним судом за наслідками перегляду ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2025 рокузаява про видачу судового наказу по суті не розглядається та не вирішується питання щодо суті вимог.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2025 рокуі направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 384 ЦПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» задовольнити частково.
Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2025 рокускасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 05 березня 2026 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю.Карташов

Ю.П. Лозко