КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2026 року м. Київ № 320/23898/23
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом  ОСОБА_1 
до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати пункт 3 постанови про відкриття провадження від 21.12.2022 року ухваленою старшим державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюк Ольгою Олександрівною;
- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 10.03.2023 року головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гуріною Дарією Ігорівною в межах виконавчого провадження №70550764.
В обґрунтування позову зазначено, що у межах виконавчого провадження здійснювалося примусове виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2022 у справі № 752/1253/22 про забезпечення позову (зокрема, щодо встановлення порядку/графіку побачень та заборони чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною), яка за приписами цивільного процесуального закону є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню. За таких умов, на думку позивача, у силу пункту 1 частини п`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не підлягає стягненню.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) та в порядку, визначеному положеннями ст. 287 КАС України. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 . Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (позивача): ОСОБА_3 . Витребувано від Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином засвідчену копію матеріалів ВП № НОМЕР_2.
Копія ухвали про відкриття провадження отримана відповідачем в системі «Електронний суд» 24.11.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Відповідно до приписів частини п`ятої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.
Приписами частини першої другої статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено що, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідач своїм правом про надання письмового відзиву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань по суті спору не надав.
Треті особи пояснення суду не надали.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Судом встановлено, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2022 у цивільній справі № 752/1253/22 за результатами розгляду заяви про забезпечення позову застосовано заходи забезпечення позову, зокрема заборонено визначеним ухвалою особам, у тому числі ОСОБА_1 , вчиняти дії, спрямовані на створення перешкод матері у спілкуванні та вихованні дитини, та визначено порядок (графік) перебування/побачень дитини з матір`ю у встановлені дні й години; надалі ухвала переглядалася судами апеляційної та касаційної інстанцій, при цьому остаточною постановою Верховного Суду ухвалу суду першої інстанції залишено в силі, у зв`язку із чим вона є чинною та підлягає виконанню. 
З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2022 посадовою особою Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 щодо примусового виконання вказаної ухвали суду як виконавчого документа; у пункті 3 цієї постанови зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди у розмірі 13 400,00 грн. 
14.03.2023 позивач отримала лист Святошинського ВДВС, яким, зокрема, повідомлено про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 та надано ідентифікатор доступу для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.
Зі змісту матеріалів, доступних через автоматизовану систему, позивачу стало відомо про наявність у постанові про відкриття виконавчого провадження пункту 3 щодо виконавчого збору, а також про подальше прийняття 10.03.2023 постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, якою передбачено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 13 400,00 грн у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2. 
Як зазначає позивач у позовній заяві, державний виконавець у спірних постановах допустився порушення пунктів 1, 2 частини першої статті 3 та пункту 1 частини п`ятої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки при відкритті виконавчого провадження виконавчий збір не повинен був стягуватися за виконавчим документом, оскільки, по-перше, він виданий на виконання судового рішення в порядку забезпечення позову, і по-друге, такий документ підлягав негайному виконанню. Отже, не погоджуючись із рішеннями державного виконавця в частині визначення/стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Крім того позивачем до суду було надано текст ухвали Голосіївського районного суду м. Київа від 23.11.2023 у справі № 752/6510/23 за скаргою ОСОБА_1 , якою скаргу задоволено частково та визнано неправомірною постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.12.2022 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2. 
Разом із тим, підстави з яких Голосіївський районний суду м. Києва дійшов висновку про необхідність скасування відповідної постанови державного виконавця, є відмінними від тих, на які посилається позивач у межах цього спору. Тобто, фактично позивач просить суд надати оцінку правомірності тієї ж постанови, однак з інших правових аргументів, ніж ті, які вже були предметом перевірки Голосіївським районним судом м. Києва.
Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що підстав для залишення позову без розгляду в цій частині немає. Обставина скасування оспорюваної постанови іншим судовим рішенням не свідчить про наявність процесуальних підстав, передбачених статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України для залишення позову без розгляду. 
Разом із тим суд наголошує, що позивач не звертався до суду із заявою про зміну підстав позову в порядку статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України, не уточнював позовні вимоги та не ставив питання про інший спосіб захисту порушеного права з урахуванням факту скасування спірної постанови. Відтак, суд розглядає спір у межах заявлених вимог та підстав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною другою та четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII, у відповідній редакції) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.
Згідно пункту 3 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.
Частинами 1, 2, 4 статті 157 ЦПК України визначено, що ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.
Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.
За ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
За ст. 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 15 Закону № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Статтею 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний, серед переліченого: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки, а також за ч. 3 ст. 18 вказаного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, з урахуванням вказаного, зокрема: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 № 1404-VIII).
Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 19 Закону 1404-VIII сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи (ч. 4 ст. 19 Закону 1404-VIII).
Суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону - за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Виходячи з предмету виконання виконавчого документу ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2022 № 752/1253/22 щодо виконання встановленого судом графіку перебування дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2 у визначений час та дні тижня, місяця без присутності батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та бабусі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що можна враховувати у цій справі як визначений судом спосіб побачень дитини з матір`ю, за ст. 67 Закону № 1404-VIII державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Суд звертає увагу, що ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2022 № 752/1253/22 за нормами вказаними ЦПК України є виконавчим документом, прийнятою судом за наслідками розгляду заяви про забезпечення позову, що підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень, зі строком пред`явлення до виконання один рік, відповідно виконавець має перевіряти виконання даного виконавчого документу не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Згідно статті 64-1 Закону № 1404-VIII виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
За п.5 ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення - постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди, та вказані постанови, мають бути винесені із дотримання положень законодавства про виконавче провадження. 
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.
Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню.
Таким чином, за вимогами вказаної норми зазначено, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню.
Як встановлено у цій справі предметом спору є пункт 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.12.2022 № НОМЕР_2 та постанова державного виконавця винесена в межах виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору у сумі 13400,00 грн. із застосуванням ст. 27 Закону № 1404-VIIІ щодо визначення розміру збору за примусове виконання рішення немайнового характеру.
При цьому, як вже було зазначено судом, постанова про відкриття виконавчого провадження від 21.12.2022 № НОМЕР_2 вже була визнана неправомірною ухвалою Голосіївського районного суду м. Київа від 23.11.2023 у справі № 752/6510/23. Як вбачається зі штампу на тексті вказаної ухвали, вона набрала законної сили 28.11.2023. Таким чином, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження від 21.12.2022 визнана судом неправмірною, постанова про стягнення виконавчого збору як похідна було прийнята безпідставно. 
Крім того, оскільки відповідно до положень Закону № 1404-VIII виконавчий збір за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню не стягується що чітко визначено п. 1 ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VIIІ, спірний пункт 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.12.2022 та постанова про стягнення виконавчого збору від 10.03.2023 підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Водночас відповідачем в ході судового розгляду не доведено правомірності прийнятих постанов. 
Відповідно до правил частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується відомостям квитанції наявної в матеріалах справи.
Відтак, враховуючи задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати пункт 3 постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 21.12.2022 в частині стягнення виконавчого збору у розмірі 13 400,00 грн.
3. Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 10.03.2023 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (код ЄДРПОУ 34999049, місцезнаходження: 03148, м. Київ, вул. Гната Юри, буд. 9) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Панова Г. В.