БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
24.03.2026 
Справа № 497/2957/25 
Провадження № 2/497/477/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 року  Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Кравцової А.В., секретар судового засідання Георгієва А.В., розглянувши за відсутністю сторін в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення батьківства, внесення зміни до відповідного актового запису та стягнення аліментів, третя особа - Болградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, 

ВСТАНОВИВ:
10.11.2025р. до суду надійшов вищевказаний позовов, яким позивач просить визнати, що відповідач ОСОБА_3 є батьком її неповнолітної дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також просить внести зміни до актового запису про народження цієї дитини - в графі "Батько" та змінити прізвище та ім`я по батькові. Також позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь для утримання їхних спільних дочок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня звернення позивачем до суду і до досягнення кожним з дітей повноліття, посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку не надає їй матеріальної допомоги для утримання дітей. 
В обгрунтування вимог позову позивачка посилається на те, що батько в актовому записі про народження її старшої дочки вказаний з її слів - зі слів матері - на підставі ст.135 СК України, проте її біологічним батьком насправді є відповідач ОСОБА_3 , з яким вона, позивачка, проживала на момент народження дитини без реєстрації шлюбу офіційно, та, у зв`язку з тим, що на день реєстрації народження дочки ОСОБА_4 стосунки в них переривалися - відповідач не прибув до РАЦСУ, тому його не було записано батьком дитини, а прізвище дитини було записане за прізвищем її, позивачки, як матері, - « ІНФОРМАЦІЯ_9 », а ім`я та по батькові дитині вона, позивачка вигадала. Коли дочці ОСОБА_4 виповнилося 3 роки, вона, позивачка і відповідач знову налагодили відносини і стали проживати разом, однією сім`єю. 17.09.2019 року вони зареєстрували шлюб і вона, позивачка, після його реєстрації отримала прізвище « ОСОБА_1 ». ІНФОРМАЦІЯ_3 в них, вже у зареєстрованому шлюбі, народилася дочка ОСОБА_5 . Хоча наразі вона, позивачка, не проживає разом з відопвідачем, але він завжди визнавав дочку ОСОБА_8 своєю рідною. Станом на теперішній час - старшій дочці - ОСОБА_9 - вже виповнилося 12 років, і в неї виникло питання, чому в неї інше прізвище, - не таке, як в її молодшої сестри та матері з батьком, тому, в інтересах дитини, позивачка й просить визнати відповідача батьком дитини, оскільки у добровільному порядку для внесення відомостей до актового запису про народження дитини відповідач прибути не може - бо він наразі перебуває за межами України - у зв`язку з чим вона, позивачка, змушена звернутися до суду за захистом прав своєї старшої дочки; крім того, вона має намір розірвати шлюб, оскільки відповідач не надає матеріальних засобів для утримання дітей і тому вона просить стягнути з відповідача на свою користь для утримання дітей аліменти. 
Позивачка у судове засідання не прибула, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи.
Відповідач надіслав на суду заяву, якою не заперечував проти задоволення позову - проти визнання його батьком старшої його дитини - ОСОБА_4 , стверджуючи, що вважає її своєю дитиною, до РАЦСу не приходив через проживання у Р.Болгарія. Станом на теперішній час він з позивачкою двйсно сімейні стосунки не підтримує, але не заперечує своє батьківства відносно своїх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ДНК-експертизи проводити для цого не потрібно, просить розглянути справу без його участі.
Третя особа - Болградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - в особі представника - начальника Тріщк М.М., просить суд відповідною заявою про розгляд справи без її участ (а.с.25). 
Вивчивши надані суду документи та матеріали, дослідивши додані до позову докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:.
- ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_2 (свідоцтво про її народження НОМЕР_1 , вид.повторно 05.07.2025р. Болградським відділом державної РАЦС у Болградському районі Одеської області Південного МУ МЮ (м.Одеса), а/з №13), - де матір`ю дитини вказана ОСОБА_10 , а батьком - ОСОБА_11 (а.с.6);
- згідно актового запису №13 від 23.05.2013р. про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - матір`ю дитини вказана ОСОБА_10 , а батьком - ОСОБА_11 , відомості про батька дитини дійсно вказано, що внесені до актового запису на підставі положень абз.1ч.1ст.135 СК України - зі слів матері (а.с.26);
- 17.09.2019р. позивачка та відповідач зареєстрували шлюб у Болградському районному відділі державної РАЦС ГТУЮ в Одеській області (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 17.09.2019р., а/з №139), дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище " ОСОБА_1 " (а.с.12);
- 07.11.2019р. в сторін після реєстрації шлюбу народилася спільна дочка ОСОБА_12 (свідоцтва про народження НОМЕР_3 , вид.12.11.2019р. Болградським РВ державної РАЦС ГТУЮ в Одеській області, а/з №246, а.с.7), де батьками дитини дійсно вказані позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 
- з довідки адміністратора ЦНАП Болградської міської ради Одеської області від 21.10.2025р. за №111/10-28 вбачається, що у житловому приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: позивачка ОСОБА_1 та діти: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8); тобто, діти перебувають на утриманні позивачки, зазначена обставина ніким не заперечується;
- згідно довідки адміністратора ЦНАП Болградської міської ради Одеської області від 21.10.2025р.за №111/10-28, відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с.9);
- також до позову додані спільні фотографії відповідача і дитини, які підтверджують, що вони спілкувалися як дочка і батько (а.с.11);
- згідно заяви відповідача ОСОБА_3 - він не заперечує проти визнання його батьком старшої його дитини - дочки ОСОБА_4 , стверджуючи, що вважає її своєю дитиною, до РАЦСу не приходив через проживання у Р.Болгарія ; станом на теперішній час він з позивачкою сімейні стосунки не підтримує, але не заперечує свого батьківства відносно своїх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вважає, що ДНК-експертизи проводити не потрібно (а.с. 27-33);
- згідно заяви-пояснення гр. ОСОБА_14 - вона є матір`ю відповідача ОСОБА_3 , та підтверджує, що відповідач - її син - дійсно є батьком ОСОБА_2 , а вона сама - завжди вважала дю дитину своєю онучкою (а.с. 35-38).
За статистикою, приблизно 20% дітей в Україні народжуються жінками, що не одружені. Добровільне визнання батьківства не завжди має місце. В Україні існують три способи встановлення походження дитини від батька: за законом (народження дитини від осіб, що перебувають у шлюбі); за законом на підставі заяви батьків; за рішенням суду. Так, дитина, народжена в сім`ї, апріорі є дитиною саме цієї подружньої пари. З наукової точки зору виглядає презумпція батьківства, встановлена українським сімейним правом. Відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України (далі - СК), якщо подружжя перебувають у шлюбі і в них народжується дитина, чоловік автоматично вважається батьком цієї дитини. Це положення означає, що жінка, яка перебуває у шлюбі, при реєстрації дитини не має надавати будь-які докази походження дитини від свого чоловіка. В такому разі Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дитини. Простіше кажучи, сам факт шлюбу, укладений між жінкою та чоловіком, є достатнім підтвердженням походження дитини, що народилася у шлюбі. Найбільші труднощі виникають, коли презумпція батьківства не діє. Такі випадки мають місце, коли дитина народжується у так званому «цивільному шлюбі» - тобто, якщо батьки дитини проживають разом у фактичних шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу, або якщо батьком дитини вважає себе інший чоловік. За своєю сутністю визначення батьківства - це процедура, яка дозволяє встановити споріднений та, як наслідок, юридичний зв`язок між чоловіком та дитиною. Оскільки така процедура має юридичне значення та наслідки, вона має бути належним чином зафіксована. У процесі встановлення батьківства В чоловіка, що не перебуває у шлюбі з матір`ю дитини, виникають передбачені законом права та обов`язки. Слід розрізняти поняття «визначення» та «оспорювання батьківства». Оскільки в першому випадку особу батька ще слід встановити, а у другому випадку у дитини вже є запис у свідоцтві про батька, але є інший чоловік, який вважає себе батьком дитини або, навпаки, не вважає. Якщо мати та батько дитини не перебувають між собою у шлюбі, походження дитини від батька визначають: за заявою матері та батька дитини, або за рішенням суду. Виходячи з цього, можна зробити висновок про те, що, згідно зі ст.125 СК, існує добровільний порядок (п.1) та примусовий порядок (п.3) встановлення батьківства. Походження дитини від батька може бути встановлено у добровільному порядку за заявою батьків дитини, навіть, якщо вони не перебувають у шлюбі між собою. Форма заяви затверджена Наказом Мін`юсту від 18.10.2000 №52/5 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні». Юридичним сенсом присутності матері в цій процедурі є підтвердження нею батьківства дитини. У зв`язку з цим, відсутність згоди жінки є перешкодою для визначення походження дитини у добровільному порядку. За загальним правилом, заяву необхідно подати особисто, що надає можливість впевнитися у добровільному волевиявленні таких осіб. Якщо такої можливості немає - її подають через представника або відправляють поштою. Головною умовою у такому випадку є нотаріальне завірення заяви, а у випадку звернення через представника - нотаріальне завірення довіреності. Конкретні строки звернення із заявою законодавством не встановлені. Але, нерідкі випадки, коли батько дитини, народженої поза шлюбом, відмовляється подати заяву про реєстрацію батьківства. У такій ситуації з метою захисту інтересів дитини можливе визнання батьківства у судовому порядку двома способами встановлення батьківства: встановлення батьківства у добровільному порядку; та шляхом подання позовної заяви до суду. Для того щоб між дитиною, що народилася поза шлюбом, і його батьком з`явився правовий зв`язок, має бути пройдена процедура, так звана - зі встановлення батьківства. Встановлення батьківства - це акт цивільного стану, що вимагає державної реєстрації. Лише після цього у чоловіка виникають передбачені чинним законодавством батьківські права і обов`язки щодо дитини, біологічним батьком якої він є, але при цьому не перебуває у шлюбі з матір`ю дитини. Незважаючи на «грізну» назву, що часто вводить в оману реєстрація встановлення батьківства - процедура, яка за складністю порівнянна з реєстрацією народження дитини, але лише у випадку, якщо і мати, і батько дитини згодні на її проходження. В разі добровільного рішення батьків визнати факт батьківства, згідно зі ст.134 Сімейного кодексу України, необхідно підготувати заяву, яку слід подати в органи РАЦС. Це можливо зробити і в разі, якщо мати дитини перебуває у шлюбі з іншим чоловіком, але бажає зареєструвати дитину на справжнього батька при обопільній з ним злагоді. Так, відповідно до ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у ст.126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Тобто, походження дитини від батька боже бути визначене відповідно до ст.126 СК України - за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, що подається до органу РАЦС як до, так і після народження дитини, так і на підставі рішення суду, а, відповідно до ст.16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.129 СК України, особа, що вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.
В даному випадку - позивачка стверджує, що за відсутністю факту визнання батьківства відповідача, - вона не може в повному обсязі реалізовувати свої права відносно старшої дочки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому просить суд захистити її право та права дитини шляхом визнання юридичного факту - батьківства відповідача ОСОБА_3 , - стосовно її старшої дочки, оскільки відповідач не заперечує проти того, що він є батьком цієї дитини, але, оскільки він перебуває за кордоном - не може подати особисто відповідну заяву органу РАЦС для визнання батьківства особисто, як то передбачено чинним законодавством.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.5 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним з батьків; особою, яка вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. В п.6 цієї ж Постанови зазначено, що в тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. А, відповідно до п.9 цієї ж Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, суд оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. В постанові ВСКЦС від 16.05.2018 (справа №591/6441/14-ц) також зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.
Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства, але в разі, якщо він оспорюється (ріш.№3451/05 від 07.05.2009р., спр. KALACHEVA v.RUSSIA, §34).
Відповідно до п.п.20п.1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні», що затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. за №52/2, з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства, - зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. А, відповідно до п.2.13.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011р. за №96/5 і зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011р. за №55/18793, - рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше ухваленого рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, в яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, - є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно п.2.16.4. цих же Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства), в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно з зазначеними в рішенні суду.
Враховуючи вищевикладене, а також визнання вимог позову відповідачем, який не наполягає на здійсненні ДНК-експертизи та не надав заперечень проти вимог позову, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав та достатніх доказів для задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача ОСОБА_3 батьком малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та щодо внесення змін до актового запису дитини з внесенням в графі "батько" даних відповідача, змінивши, відповідно, прізвище та ім`я по батькові дитини, оскільки матеріали справи не містять доказів на спростування вимог позивача, навпаки, підтверджуючи правомірність і обгрунтованість вимог позивачки.
Щодо стягнення аліментів на користь позивача для утримання спільних дочок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Чинним законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1ст.141 СК України). Відповідно до ст.ст.180,181ч.3, ст.188,183ч.1 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі, а, відповідно до ч.ч.1,2ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою ВР України №789ХІІ (78912) від 27.11.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а ст.ст.182,183 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність в платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір - становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом в разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів в разі встановлення наявності в нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ця стаття зазнала змін за ЗУ №2037-VIII від 17.05.2017р. в редакції ЗУ №2475-VIII від 03.07.2018). Той з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів в розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Статтею 179 СК України регламентовано право власності на аліменти, одержані на дитину, - які є власністю дитини. Той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до ЦК України.
Тому, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позову є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки при визначенні розміру аліментів, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, з якою діти проживають - в розмірі та за період, визначені позивачем, що не суперечать вимогам законодавства - для утримання неповнолітніх дітей - дочок:  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - починаючи з дня звернення позивачки до суду з цим позовом і до досягнення кожним з дітей повноліття. 
Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір за вимогу про стягнення аліментів підлягає стягненню судом з відповідача в дохід держави.
Керуючисьст.ст.4,5,11,12,13,60,81,89,133,212,213,214,215,258-259,268,280ЦПК України, ст. ст. 129 , 196 СК України, п.22 Постанови №3 Пленуму ВС України від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд  
ухвалив: 
Задовольнити позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення батьківства, внесення змін до відповідного актового запису та стягнення аліментів, третя особа - Болградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. 
Визнати гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ), уродженця с.Залізничне Болградського району Одеської області, - батьком дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зобов`язати Болградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни до актового запису №13, вчиненого 23.05.2013р. ВК Залізничненської сільської ради Болградського району Одеської області про народження дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином:
- в графі «Відомості про батька» - виключити відомості про гр, « ОСОБА_11 , громадянин України», - як про батька дитини та внести наступні відомості про батька: « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України, уродженець с.Залізничне Болградського району Одеської області, місце реєстрації: АДРЕСА_3 »;
- у відомостях про дитину прізвище дитини « ІНФОРМАЦІЯ_9 » замінити на « ІНФОРМАЦІЯ_9 », а ім`я по батькові замінити з « ІНФОРМАЦІЯ_9 » на « ІНФОРМАЦІЯ_9 ».
Стягнути з  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП  НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), - на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), - аліменти для утримання двох дітей - з 10.11.2026р. - з дня звернення позивача до суду з позовом:
- в розмірі 1 / 3 частини усіх видів доходів відповідача щомісяця - для утримання ОСОБА_17 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, - щомісячно, - і до досягнення ОСОБА_17 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, - тобто, - до ІНФОРМАЦІЯ_7 включно;
- а з 25.04.2031 року - продовжувати стягувати аліменти для утримання неповнолітньої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - в розмірі 1 / 4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - щомісячно, - до досягнення цією дочкою повноліття - тобто, - до ІНФОРМАЦІЯ_8 включно.
Стягнути з  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП  НОМЕР_4 ), на користь держави - судовий збір за вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 копійок (на рахунок UA908999980313111256000026001 отримувач - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, ЄДРПОУ -37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету -22030106).
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення його повного тексту, після чого набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua. Повний текст судового рішення виготовлено 24.03.2026 року. 

Суддя А.В. Кравцова