Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року Справа№200/9509/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черникової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), через свого представника – адвоката Меламеда Вадима Борисовича який діє на підставі ордеру серії АА № 1027771 від 08.05.2020, звернулась через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) «Електронний суд» до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), в якій просить з урахуванням уточнених позовних вимог від 16 грудня 2025 року:
- визнати протиправними дії відповідача щодо розрахунку компенсації втрати частини доходів - пенсії позивача за кожен відповідний місяць періоду з 07 жовтня 2009 року по 30 листопада 2024 року, здійснені у порядку та у спосіб, що не відповідають вимогам Закону України № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», а саме:
- шляхом нарахування компенсації не за кожен місяць окремо, а узагальнено; - шляхом застосування індексу інфляції не до суми пенсії за відповідний місяць, а до зведеної суми;
- шляхом неврахування повного періоду затримки виплати пенсії для кожного місяця;
- шляхом фактичної підміни передбаченого законом механізму компенсації одноразовим розрахунком, що не відповідає вимогам Закону та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за кожен місяць окремо періоду заборгованості з 07 жовтня 2009 року по 30 листопада 2024 року, виходячи із суми пенсії, нарахованої за відповідний місяць, шляхом її множення на індекс інфляції за період затримки виплати такої пенсії до моменту фактичної виплати, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідач здійснив розрахунок компенсації втрати частини доходів — пенсії позивача за відповідні місяці періоду з 07.10.2009 по 30.11.2024 у спосіб, що не відповідає вимогам Закону № 2050-III та Порядку № 159.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху.
16 грудня 2025 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій останній надав квитанцію про сплату судового збору в розмірі 968,96 грн, а також уточнену позовну заяву. Отже, позивачем усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Представник відповідача подав до суду відзив, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07.06.2021 по справі № 200/14197/19-а, яке набрало законної сили 19.10.2021, зобов`язано Головне управління провести поновлення виплат пенсії ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 року, зі здійсненням компенсації втрати частини доходів.
Головним управлінням в межах компетенції виконано рішення суду та поновлено нарахування пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 та нараховано доплату за період з 07.10.2009 по 30.11.2024 у сумі 98902,71 грн.
Водночас, виплата пенсії ОСОБА_1 , яка проживає за межами України, не здійснюється у зв`язку з відсутністю заяви пенсіонера про виплату пенсії через банківську установу.
Станом на 26.12.2025 заява про виплату пенсії через банківську установу від ОСОБА_1 до Головного управління не надходила.
Отже, на час поновлення пенсійних коштів ОСОБА_1 на виконання рішення суду Головним управлінням здійснено попередній розрахунок компенсації у розмірі 42 015,83 грн, розрахований на загальну суму нарахованого, але не виплаченого боргу в сумі 98 902,71 грн.
Після проведення виплати заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду, компенсація буде донарахована з урахуванням вимог рішення суду.
У відповіді на відзив представник позивача зазначав, що як свідчить доданий до відзиву розрахунок суми компенсації втрати частини доходів, відповідач не дотримався вимог Закону 2050 та Порядку № 159 та здійснив розрахунок суми компенсації на власний розсуд, а не за кожен місяць періоду боргу. При цьому, у відзиві не надано жодних належних обґрунтувань із доказами на спростування позиції позивача.
Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07.06.2021 по справі № 200/14197/19-а, яке набрало законної сили 19.10.2021, зобов`язано Головне управління провести поновлення виплат пенсії ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 року, зі здійсненням компенсації втрати частини доходів.
Головним управлінням рішенням №054450004952 від 05.11.2024 поновлено нарахування пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року. Виконано розрахунок суми заборгованості по пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 30.11.2024 у розмірі – 98 902,71 грн та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати у розмірі – 42 015,83 грн. Виплату доплати пенсії не здійснено. 
Як зазначено представником позивача, відповідач надав розрахунок компенсації втрати частини доходів на суми несвоєчасно виплаченої пенсії позивачки за період з 07.10.2009 по момент виплати, з якого вбачається, що пенсійний орган здійснив розрахунок суми компенсації втрати частини доходів не за кожен місяць заборгованої пенсії починаючи з 07.10.2009 по момент виплати, а лише з листопада 2021 по вересень 2024 року. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі по тексту - Закон № 1058-IV) визначає принципи та механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг.
У статті 1 Закону № 1058-IV зазначено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають:
1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом;
2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.
Згідно зі статтею 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Частинами 2 та 3 статті 49 Закону № 1058-IV передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
У разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.
Згідно зі статтею 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19.10.2000 року (далі по тесту - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (далі по тексту - Порядок № 159).
Статтею 1 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством.
Згідно зі статтями 3, 4 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Статтею 6 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що компенсацію виплачують зокрема за рахунок коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
Відповідно до статті 7 Закону № 2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.
Аналіз цих норм свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема пенсії). Своєю чергою компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку та підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом Пенсійного фонду України) добровільно чи на виконання судового рішення. Норми Порядку № 159 відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Як убачається з матеріалів справи, позивачка зверталась до суду у межах справи №200/14197/19-а з клопотанням про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду. 
19.06.2025 року ухвалою суду в справі №200/14197/19-а було встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду.
На виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року щодо встановлення судового контролю про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року по адміністративній справі № 200/14197/19-а Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надало звіт про виконання рішення суду в повному обсязі, додавши до нього розрахунок суми заборгованості по пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 30.11.2024 у розмірі – 98 902,71 грн та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати у розмірі – 42 015,83 грн.
Поряд з цим, як встановлено судом, виплата пенсії ОСОБА_1 , яка проживає за межами України, не здійснювалась у зв`язку з відсутністю заяви пенсіонера про виплату пенсії через банківську установу.
З метою здійснення відповідних виплат Головне управління листами від 13.11.2024 № 0500-0212-8/109188, від 25.06.2025 № 0500-0212-8/63199, від 30.07.2025 № 0500-0202- 8/75325 повідомляло представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про необхідність надання ОСОБА_1 до органів Пенсійного фонду України заяви про виплату пенсії через уповноважену банківську установу.
В свою чергу, 04.07.2025 представником Меламедом В. Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 , було надано до Головного управління заяву-клопотання № ВЕБ-05001-Ф-С-25-127553 з реквізитами поточного рахунку ОСОБА_1 , відкритого в АТ «Ощадбанк». Заяву-клопотання розглянуто відповідно до вимог Закону України № 393/96-ВР від 02.10.1996 «Про звернення громадян».
Листом Головного управління від 30.07.2025 № 0500-0202-8/75325 роз`яснено Представнику позивача умови надання зазначеної заяви відповідно до вимог Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596.
Водночас, як зазначає представник пенсійного органу та не заперечується представником позивача, станом на 26.12.2025 заява про виплату пенсії через банківську установу від ОСОБА_1 до Головного управління не подавалась та не надходила.
Верховний Суд у постановах від 27.07.2022 у справі №460/783/20, від 11.05.2023 у справі №460/786/20, вказав, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону №2050-ІІІ та Порядку № 159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. Відповідно, тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.
Слід наголосити, що Верховний Суд у постановах від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі №140/1547/19, від 24.01.2023 у справі № 200/10176/19-а, дійшов наступного висновку: основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Підсумовуючи викладене, суд звертає увагу, що фактично на даний час не здійснено виплату основної суми заборгованості по пенсії, що, в свою чергу, є безумовною підставою для виплати відповідної компенсації.
Тобто, попередній розрахунок суми заборгованості по пенсії та компенсації, долучений до звіту не може вважатись беззаперечною констатацією повного виконання рішення суду у межах справи № 200/14197/19-а, та не є кінцевим рішенням відповідача у спірному питанні, що свідчить про відсутність порушеного на даний час суб`єктом владних повноважень права позивача, на чому останній наполягає у позовній заяві. 
Як наслідок, звернення до суду з цим позовом є передчасним, а тому відсутні правові підстави для надання оцінки обґрунтуванням представника позивача по суті предмету спору.
Інші доводи та заперечення сторін не спростовують вище встановленого судом та не мають визначального значення для вирішення спору по суті.
Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Беручи до уваги наведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Як наслідок, відсутні підстави відшкодування позивачу витрат зі сплати судового збору в порядку ст. 139 КАС України. 
Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/). 

Суддя А.О.Черникова