15.04.26
22-ц/812/824/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 року м. Миколаїв 

справа №489/9330/24
провадження №22-ц/812/824/26

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого Локтіонової О. В.,
суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Костюченка Г. С. у приміщенні суду у м. Миколаєві, за позовом Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за спожиті послуги водопостачання, водовідведення та абонентської плати,

В С Т А Н О В И В:

 
Короткий зміст позовних вимог

 
В листопаді 2024 року Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» (далі – МКП «Миколаївводоканал») подало до суду зазначений вище позов, який обґрунтовувало наступним.
Позивач вказував, що надає послуги з водопостачання та водовідведення відповідачам, що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . 
Укладення договору відбулося шляхом оформлення особового рахунку № НОМЕР_1 та видачі розрахункової книжки.
За особовим рахунком обліковується заборгованість за період з червня 2017 року по жовтень 2024 року у розмірі 65 114,63 грн, яка складається з заборгованості за послуги з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та абонентської плати.
Нарахування здійснювалося за нормами водоспоживання згідно з благоустроєм помешкання з централізованим водопостачанням та централізованим водовідведенням, без водопідігрівача на підставі рішень виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 385 від 26 червня 1998 року, № 592 від 14 липня 2017 року, за нормою 4,5/4,35 та № 661 від 28 липня 2021 року за нормою 6,4/6,27 куб. м на одну людину на місяць, які діяли у зазначений у заборгованості період. 
У вказаному помешканні зареєстрованими є 5 осіб.
З 01 лютого 2022 року за особовим рахунком нараховується абонентська плата у розмірі 38,08 грн. 
МКП «Миколаївводоканал» у повному обсязі та належним чином виконувало свої обов`язки щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення.
Відповідачі зобов`язань щодо оплати наданих послуг не виконували, будь – яких скарг від них щодо ненадання послуг чи надання їх неналежної якості не надходило. 
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути на його користь в солідарному порядку з  ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4  заборгованість за надані послуги з водопостачання, водовідведення та абонентської плати у сумі 65 114,63 грн та судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2025 року позов МКП «Миколаївводоканал» задоволено.
Стягнуто солідарно з  ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4  на користь МКП «Миколаївводоканал» заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення станом на 14 листопада 2024 року у сумі 65 114,63 грн. 
Стягнуто в рівних частках з  ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь МКП «Миколаївводоканал» судовий збір у розмірі 2422,40 грн, по 807,50 грн з кожного.
Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що дослідженими доказами доведений обов`язок відповідачів сплатити позивачу кошти за надані послуги водопостачання, водовідведення та абонентської плати у вказаній судом сумі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Обґрунтовуючи свою скаргу, відповідачка зазначала, що у 2020 році розірвала шлюб з ОСОБА_3 . З вересня 2019 року не проживає у вказаному приміщенні. Наразі декілька років проживає за кордоном.
У зв`язку з цим вона вважала, що рішення суду про стягнення з неї заборгованості за надані послуги водопостачання, водовідведення та абонентської плати є незаконним.

Доводи інших учасників справи
МКП «Миколаївводоканал» подало відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

МКП «Миколаївводоканал» надає послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 .
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 13 квітня 2026 року випливає, що у реєстрі відсутні дані щодо реєстрації права власності на вказане вище нерухоме майно. 
Згідно з витягом з реєстру територіальної громади м. Миколаєва, сформованим 14 листопада 2024 року, за вказаною адресою зареєстровані: з 13 березня 2017 року – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21 липня 2017 року – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 21 серпня 2017 року – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4  та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно з розрахунком заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 обліковується заборгованість за період з червня 2017 року по жовтень 2024 року у розмірі 65 114,63 грн, яка складається з заборгованості за послуги з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та абонентської плати.
Нарахування здійснювалося за нормами водоспоживання згідно з благоустроєм помешкання з централізованим водопостачанням та централізованим водовідведенням, без водопідігрівача на підставі рішень виконавчого комітету Миколаївської міської ради №385 від 26 червня 1998 року, №592 від 14 липня 2017 року (за нормою 4,5/4,35 куб. м на одну людину на місяць) та №661 від 28 липня 2021 року (за нормою 6,4/6,27 куб. м на одну людину на місяць), які діяли у зазначений у заборгованості період. 
Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2020 року, яке набрало законної сили 07 серпня 2020 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 19 вересня 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №583, розірваний.
З закордонного паспорту громадянки України ОСОБА_1 , виданого 14 листопада 2016 року, вбачається, що найдавніший штамп в Розділі «Візи» датується березнем 2022 року.
З довідки готелю «Tralee Townhouse B&В» від 17.02.2025, розташованого у м.Тралі, графства Керрі, Ірландії випливає, що  ОСОБА_1 працює у готелі з 11 липня 2022 року з повною зайнятістю і гнучким графіком протягом тижня. 

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
Статті 13, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. №1875-ІV, який діяв до 01.05.2019, передбачають, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. 
Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Норми статей 1, 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. №2189-VІІІ, який набрав чинності 10.12.2017 р., визначають, що житлово-комунальні послуги – це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Індивідуальний споживач – це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Кількісний показник комунальних послуг – це кількість одиниць виміру обсягу отриманої споживачем комунальної послуги, визначена відповідно до показань вузла обліку та/або вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.
Норми споживання комунальних послуг – кількісні показники споживання комунальних послуг, які використовуються для розрахунків за спожиті комунальні послуги у випадках, передбачених законодавством.
Плата за абонентське обслуговування – це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
Відповідно до статей 7, 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. №2189-VІІІ послуга з централізованого водопостачання та водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Пункти 11, 18, 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 р., які діяли до 01 травня 2022 року, визначають, що плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. 
Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. 
Споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).
Пункти 38, 39, підпункти 11, 11-1 пункту 47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 5 липня 2019 р. (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №85 від 2 лютого 2022 р.), передбачають, що споживач здійснює оплату спожитих послуг щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг.
Індивідуальний споживач зобов`язаний: інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором; інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі. 
Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання, підстави виникнення яких передбачені у ст.11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з нормами статті 156 ЖК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. 
Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Задовольняючи у повному обсязі позовні вимоги МКП «Миколаївводоканал», суд першої інстанції виходив з того, що дослідженими доказами доведений обов`язок відповідачів сплатити позивачу кошти за надані послуги водопостачання, водовідведення та абонентської плати у вказаній судом сумі за період червень 2017 року – жовтень 2024 року.
Колегія суддів не може у повній мірі погодитися з вказаним висновком суду, оскільки з досліджених доказів вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 з 11 липня 2022 року постійно проживає у Ірландії, а отже з зазначеної дати не користується послугами централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 .
За такого, колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги щодо ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню на суму 34 143,70 грн, яка складається з сум послуги за централізоване водопостачання та водовідведення з серпня 2017 року (час реєстрації) до 10 липня 2022 року, тому що позивачка з 11 липня 2022 року припинила користування послугами водопостачання та водовідведення за вказаною позивачем адресою, та абонентської плати за період лютий 2022 року – жовтень 2024 року, оскільки споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг.
Посилання відповідачки ОСОБА_1 на те, що вона з вересня 2019 року не проживає за наведеною вище адресою, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони належними доказами не доведені.
Відповідачка, як слушно зазначив позивач, повинна була інформувати його про тимчасову відсутність в житловому приміщенні з метою ненарахування їй платежів, однак вказаного всупереч вимог законодавства не здійснювала, а тому колегія суддів вважає можливим виключити суми заборгованості за надані послуги тільки за період з 11 липня 2022 року по жовтень 2024 року включно, оскільки належними доказами підтверджено непроживання відповідачки за вказаною адресою з 11 липня 2022 року. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на вказане, колегія суддів доходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині вирішення позовних вимог МКП «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиті послуги водопостачання, водовідведення та абонентської плати шляхом зменшення суми заборгованості до 34 143,70 грн.
Рішення суду щодо інших відповідачів не переглядалося, оскільки не оскаржувалося.

Щодо судових витрат
Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з вимогами статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Враховуючи, що апеляційний суд змінив рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог МКП «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 , зменшивши суму задоволених позовних вимог щодо неї, то підлягає здійсненню новий розподіл судових витрат.
ОСОБА_1 має відшкодувати позивачу судовий збір за подання позовної заяви у сумі 420,00 грн, а позивач, у свою чергу, має сплатити відповідачці судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1744,13 грн.
Оскільки відповідачка при поданні апеляційної скарги сплатила зайвий судовий збір у сумі 908,40 грн, то він підлягає поверненню їй з Державного бюджету України.

Керуючись ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2025 року в частині вирішення позовних вимог Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиті послуги водопостачання, водовідведення та абонентської плати змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання, водовідведення та абонентської плати у сумі 34 143,70 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» судовий збір за подання позовної заяви у сумі 420,00 грн.
Стягнути з Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1744,13 грн.
Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України грошові кошти у сумі 908,40 грн, які були сплачені нею на підставі платіжної інструкції №СОХР-МРН7-5ВХ2-18BК від 21 лютого 2026 року як судовий збір за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий   О. В. Локтіонова

Судді  Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова 

Повне судове рішення складено 20 квітня 2026 року.