Справа № 161/21643/25 
Провадження № 3/161/329/26 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., при секретарі – Коржик Н.В., за участі захисника – адвоката Сидоренка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , який народився   ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягувався, військовослужбовця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП

В С Т А Н О В И Л А:

19.10.2025 року о 02.19 по проспекту Молоді, 19 в м. Луцьку, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Citroen Jumpy, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки, так і в медичному закладі КП ВОПЛ ЦТЗ, водій ОСОБА_1 , в порушення вимог ст. 2.5 ПДР України, відмовився.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходили.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Сидоренко В.В. в судовому засіданні просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, ОСОБА_2 транспортним засобом не керував, а тому не мав проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Автомобілем керувала дружина ОСОБА_1 , але на відеозаписі її присутність не зафіксована, оскільки після зупинки автомобіля вона відійшла. Крім того, вважає що працівниками поліції під час складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення були допущені чисельні порушення чинного законодавства, а тому всі зібрані у справі докази мають бути визнані недопустимими.
Також від захисника – адвоката Сидоренка В.В., через систему «Електронний суд», надійшли письмові клопотання про закриття провадження у справі (а.с. 37-40, 68-70).
Зі змісту ст. 268 КУпАП слідує, що під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи в якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно зі ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.
Так, про судове засідання, призначене на 27.02.2026 року, 09.15 ОСОБА_1 був повідомлений смс-сповіщенням, сформованим у АСДС Луцького міськрайонного суду Волинської області (електронною судовою повісткою), яке було отримано останнім 05.02.2026 року, тобто не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді (а.с. 67).
З урахуванням того, що ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився повторно, клопотання про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходило, до участі у справі для захисту своїх інтересів ним було залучено захисника, а також що під час розгляду справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не передбачається обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності останнього.
Вислухавши доводи захисника, допитавши свідка, дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами дослідженими судом, а саме:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 487586 від 19.10.2025 року, складеним відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);
-постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5967771 від 19.10.2025 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правоопрушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 19.10.2025 року о 02.19 по проспекту Молоді, 19, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Citroen Jumpy, д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія, а саме: не маючи права керування транспортним засобом, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 30 м до посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів (а.с. 2). Вказана постанова є чинною, ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не оскаржувалася;
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.10.2025 року (а.с. 3), з якого слідує, що ОСОБА_1 було направлено на огляд до медичного закладу КП ВОПЛ ЦТЗ, оскільки від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки він відмовився. До КП ВОПЛ ЦТЗ ОСОБА_1 не доставлявся у зв`язку з відмовою від проходження огляду;
-актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 19.10.2025 року (а.с. 4), з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, різка зміна шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 відмовився;
-довідкою Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 20.10.2025 року (а.с. 5), з якої слідує, що ОСОБА_1 не має повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП;
-рапортом поліцейського СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області сержанта поліції Сохацького П. від 19.10.2025 (а. 6), з якого слідує, що 19.10.2025 року під час несення патрулювання, о 02.19, було зупинено транспортний засіб Citroen Jumpy, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався під час дії комендантської години. В ході зупинки водієм було здійснено порушення ПДР. Водієм вказаного транспортного засобу був ОСОБА_1 . У нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. В ході перевірки документів було встановлено, що ОСОБА_1 не має права керування траснпортними засобами, оскільки він не поновив відповідне посвідчення водія після позбавлення його у 2020 році права керування транспортними засобами на строк три роки;
-відеозаписами з відеореєстратора, встановленого в салоні патрульного автомобіля поліції та із нагрудних відеореєстраторів працівників поліції на яких зафіксовано наступне. Так, 19.10.2025 року близько 02.19, під час здійснення патрулювання працівниками поліції було виявлено автомобіль Citroen Jumpy, д.н.з. НОМЕР_1 Працівники поліції на службовому автомобілі слідували за вказаним транспортним засобом до моменту його зупинки. Відразу після зупинки інспектор поліції підійшов до вказаного автомобіля з боку водія. В цей час з транспортного засобу ніхто не виходив. У вказаному автомобілі знаходився лише ОСОБА_1 . Працівники поліції повідомили йому, що він порушує комендантську годину та пред`явили вимогу надати документи. В ході спілкування з водієм ОСОБА_1 працівники поліції повідомили, що у нього вбачаються явні ознаки алкогольного сп`яніння та назвали такі ознаки. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовився (а.с. 7);
-показаннями інспектора поліції ОСОБА_3 , допитаного судом у якості свідка, який суду пояснив, що 19.10.2025 року близько 02.19 було виявлено автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався під час комендантської години. Вони зупинили вказаний транспортний засіб і він ( ОСОБА_3 ) підійшов до передніх дверцят автомобіля з боку водія. В цей час він побачив, як водій автомобіля пересів на переднє пасажирське сидіння. У ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду як на місці зупинки, так і в медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився. ОСОБА_1 стверджував, що транспортним засобом він не керував, керувала його дружина, яка на той час вийшла з автомобіля. Проте, після зупинки з автомобіля ніхто не виходив. ОСОБА_1 всіляко ухилявся від проходження огляду на стан сп`яніння. затягував час. 
Об`єктивних підстав ставити під сумнів досліджені судом докази, які надані органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, у суду не має, в свою чергу ОСОБА_1 та його захисником такі докази в жодній мірі спростовані не були.
Належних та допустимих доказів будь-якої зацікавленості свідка ОСОБА_3 у результаті розгляду справи, стороною захисту суду не надано, а судом в ході розгляді справи не отримано.
Той факт, що свідок ОСОБА_3 є співробітником поліції, сам по собі, на думку суду, не свідчить про його зацікавленість у результаті розгляду даної справи.
Свідок ОСОБА_3 попереджений судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за ст.ст. 384, 385 КК України, що підтверджується його підписом, тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази (а.с. 65).
Крім того, покази свідка ОСОБА_3 об`єктивно та у повній мірі узгоджуються із обставинами, які зафіксовані відеозаписах, наявних у матеріалах справи.
Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Постанови КМУ № 573 від 08.07.2020 року «Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану» та наказу Волинської ОВА від 24.02.2022 року «Про затвердження комендантської години на території Волинської області» станом на 10.02.2024 року на території Волинської області запроваджено комендантську годину, яка діє в період з 00:00 по 05:00.
Комендантська година (заборонений час) – заборона військовим комендантом в певний час доби й на певний час перебувати на вулицях та в громадських місцях мешканцям певного населеного пункту, де встановлено Президентом України воєнний/надзвичайний стан.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такий превентивний захід, як зупинення транспортного засобу.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху, є законною підставою для зупинки транспортного засобу.
Контроль за дотримання комендантської години мешканцями населеного пункту покладається військовим комендантом на спеціально виділені для цієї мети комендантські патрулі, до складу яких входять поліцейські Національної поліції України та військовослужбовці ЗС України та можуть залучатися військовослужбовці Національної гвардії України та державної прикордонної служби України.
У разі порушення комендантської години, комендантський патруль та правоохоронці можуть, серед іншого, зупиняти транспорт, перевіряти у громадян, у тому числі водіїв, документи, а в разі потреби, проводити огляд транспортних засобів, особистих речей та багажу.
Із наведеного слідує, що патрульні поліцейські під час здійснення патрулювання та виявивши 19.10.2025 року о 02.19 по проспекту Молоді в м. Луцьку автомобіль Citroen Jumpy, д.н.з. НОМЕР_1 , мали всі наявні правові підстави для перевірки обставин перебування водія вказаного транспортного засобу на вулиці в заборонений військовим комендантом час доби.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом не керував, суд до уваги не приймає, оскільки ці доводи об`єктивно спростовуються наявними у справі відеозаписами, а також показаннями свідка ОСОБА_3 , який був допитаний судом за клопотанням захисника.
Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.п. 2, 4 Розділу І Інструкціїпро порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – Інструкція), - огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
В даному випадку, підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у інспектора поліції були в наявності. Так, інспектором поліції було встановлено, що у ОСОБА_1 відчувався запах алкоголю з ротової порожнини, а також спостерігалося зміна шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п.п. 6, 7 Розділу І Інструкції, - огляд на стан сп`яніння також проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (далі – заклад охорони здоров`я).
З вищевказаного слідує, що поліцейський зобов`язаний запропонувати водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, провести такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я.
Частиною 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Факт відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку,був зафіксований за допомогою технічного засобу відеозапису, що в повній мірі відповідає вимогам ч. 2 ст. 266 КУпАП, а тому присутність при проведенні такого двох свідків законом не вимагалася.
За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що інспектором поліції при складенні адміністративних матеріалів було порушено вимоги Інструкції.
Судом не встановлено, що працівники поліції при складенні протоколу про адміністративне правоопрушення відносно ОСОБА_1 діяли поза межами та не у спосіб передбачені законом, що могло потягнути за собою недопустимість зібраних у справі доказів.
Жодних доказів, які б вказували на неналежність, недопустимість, недостатність зібраних у справі доказів, ОСОБА_1 та його захисником в ході розгляду справи не надано, а судом не отримано.
Наявне в матеріалах справи направлення на проведення огляду в якому час його складення (03.26) вказаний пізніше ніж час складення протоколу про адмінстративне правопорушення (03.22) жодним чином не вказує на порушення працівниками поліції процедури проведення огляду, оскільки ОСОБА_1 до медичного закладу не доставлявся у зв`язку з його відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому в даному випадку складення такого направлення не є обов`язковим.
Також суд не приймає до уваги доводи адвоката Сидоренка В.В. з приводу відсутності в діях його підзахисного складу інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки, за його твердженням, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння, повідомивши поліцейських, що є необхідність відігнати автомобіль, для чого хотів зателефонувати дружині.
З переглянутого судом відеозапису слідує, що ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я, але «під умовою», без наявності для того законодавчих передумов, що вірно було розцінено працівником поліції, як порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).
На переконання суду, інші доводи захисника – адвоката Сидоренка В.В. на які він посилався як на підставу для закриття провадження, не заслуговують на увагу суду, оскільки вони не спростовують вірність кваліфікації дій ОСОБА_1 та доведеності його вини.
Невизнання своєї вини ОСОБА_1 суд розцінює як обраний ним метод захисту, який має на меті уникнути відповідальності за вчинене правоопрушення.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що своїми діями  ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При визначенні виду та розміру стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії порушень підвищеної суспільної небезпечності у сфері безпеки дорожнього руху, особу порушника, майновий стан.
Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не вбачаються.
Суд також враховує ту обставину, що адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаними діяннями.
Враховуючи всі обставини справи, особу правопорушника, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Дана міра адміністративного стягнення, на думку суду, буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєння нових адміністративних правопорушень.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід також стягнути судовий збір у сумі 665 грн. 60 коп. в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 7, 40-1, 130, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винним  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Роз`яснити  ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу протягом 15 днів в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Стягнути з  ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного 
суду Волинської області С.М. Рудська