ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Додаткова постанова
06 квітня 2026 року
м. Харків
справа № 646/1275/25 
провадження № 22-з/818/110/26 
Харківській апеляційний суд у складі:
головуючого судді Пилипчук Н.П.
суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,
розглянув заяву ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 про виправлення описки у постанові Харківського апеляційного суду від 30 січня 2026 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,- 
ВСТАНОВИВ:
Постановою Харківського апеляційного суду від 30 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 – задоволено частково.
Заочне рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21 квітня 2025 року змінено в частині розміру стягнення.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у розмірі 1/8 від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 14.02.2025 і до досягнення донькою 23-х років. 
09 березня 2026 року на адресу Харківського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 про виправлення описки у постанові Харківського апеляційного суду від 30 січня 2026 року, в якій зазначено, що у резолютивній частині постанови зазначено про стягнення аліментів «...до досягнення донькою 23-х років» в якому допущено описку, оскільки право на аліменти для дитини, що продовжує навчання, обмежене періодом такого навчання, але не довше ніж до досягнення 23-х років. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Одночасно із цим, матеріали справи містять докази, що термін навчання дитини закінчується 30.06.2028 року. Відсутність цієї дати у рішенні створює неоднозначність при його примусовому виконанні.
Відповідно до ч.1 ст. 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Проте якщо неправильне визначення стягнутої суми було наслідком, наприклад, застосування закону, який не підлягав застосуванню, то підстав для виправлення арифметичних помилок немає. Питання про внесення виправлень може бути вирішено судом, що ухвалив рішення, як із власної ініціативи, так і за заявою осіб, які беруть участь у справі, і незалежно від того, чи виконано рішення, але в межах установленого законом строку, протягом якого воно може бути пред`явлено до примусового виконання. Внесення виправлень у судове рішення, яке не підлягає примусовому виконанню, строком не обмежено. Після внесення виправлень чи арифметичних помилок текст рішення змінювати не можна, проте у виконавчому листі наводяться формулювання резолютивної частини рішення в тій редакції, яку воно отримало у зв`язку з постановленням відповідної ухвали.
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або мають технічний характер (тобто, виникли в процесі виготовлення тексту рішення).
Таким чином, виправлення допущених у рішенні, постанові, ухвалі описок, арифметичних помилок допускається, якщо, при цьому, не зачіпається суть судового рішення.
Зважаючи на вказану норму закону та тлумачення аналогічних правовідносин у Постанові Пленуму суду касаційної інстанції,колегія суддів вважає, що підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 про виправлення описки у постанові Харківського апеляційного суду від 30 січня 2026 року немає.
Однак, відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що в постанові Харківського апеляційного суду від 30 січня 2026 року, ухваленій у даній справі, судом не було визначено точний період стягнення аліментів на повнолітню дочку.
Таким чином, судова колегія доходить висновку про можливість ухвалення додаткового рішення та вважає за необхідне доповнити третій абзац резолютивної частини тексту постанови та зазначити, що стягнення проводити до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення донькою 23-х років.
Керуючись ст. ст. 269, 270 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 про виправлення описки – відмовити.
Ухвалити у справі додаткове рішення, яким доповнити третій абзац резолютивної частини тексту постанови реченням: "стягнення проводити до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення донькою 23-х років".
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий       Н.П. Пилипчук

Судді        О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова