Справа № 383/443/26
Номер провадження 3/383/175/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області Адаменко І.М., за участі секретаря судового засідання Лаховецькій В.І. та захисника адвоката Калінки-Бондар О.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу, яка надійшла від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.172-15 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2026 року підполковник ОСОБА_1 , будучи черговим групи контролю, визначеним наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 16.03.2026 року №1115, знаходячись на території АДРЕСА_2 , всупереч вимогам Наказу №1115 та функціональним обов`язкам начальника групи контролю затверджених начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 18.08.2025 року, нехтуючи вимогами керівних документів, що регламентували його діяльність, діючи в умовах особливого періоду, маючи реальну можливість для належного виконання службових обов`язків, недбало поставився до військової служби в частині залишення місця служби близько 00 год 30 хв 18.03.2026 року, відсутністю володіння інформацією щодо організації оповіщення, розміщення груп оповіщення, стану оповіщення на підконтрольній території, у зв`язку з чим такі дії призвели до неналежного виконання мобілізаційних завдань під час дії правового режиму воєнного, тим самим ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Із заяви Котятка від 19.03.2026 року слідує, що він просить розглянути матеріали адміністративної справи без його особистої участі. З викладеним у протоколі погоджується та вину визнає повнітю.
Захисник адвокат Калінка-Бондар О.Б. в судовому засіданні просила провадження у справі закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, при цьому вказуючи, що посилання в протоколі на порушення ОСОБА_1 функціональних обов`язків начальника групи контролю затверджених начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 18.08.2025 року не містять конкретних обов`язків, які останнім було порушено, що є об`єктивною стороною складу даного правопорушення, також вказала на неналежне складення матеріалів адміністративного правопорушення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 та на відсутність доказів вини ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 КУпАП, тому просить закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що підполковника ОСОБА_1 наказом №1115, було призначено з 17.03.2026 по 18.03.2026 року черговим групи контролю. З пояснень майора ОСОБА_3 йому стало відомо, що ОСОБА_1 не виконав його розпоряджень та відповідних наказів й залишив приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 18.03.2026 року десь близько 00 год. 30 хв. після чого був відсутній на місці несення служби та не володів групою оповіщення. 
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 17.03.2026 року о 23 год. 00 хв. йому зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що протягом семи днів буде вживати алкогольні напої. Приблизно о 24 год 00 хв ОСОБА_6 перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 в їдальні та на його думку вживав алкогольні напої, проте мав виконувати обов`язки групи контролю відповідно до наказу, та мав надавати усні доповіді йому як начальнику про хід виконання мобілізаційних завдань, оповіщення у телефонному режимі. Вказав, що коли зробив зауваження ОСОБА_6 , останній почав неадекватно поводитися та погрожувати, тому за вказану поведінку повідомив свого начальника та приблизно о 01 год. 30 хв 18.03.2026 року викликав працівників поліції, проте ОСОБА_6 покинув приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 та більшев цей день не повертався.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що свідком події не був, але на звернення ОСОБА_2 20.03.2026 року підготував матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_6 та направив її до суду. 
Заслухавши учасників провадження, Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
За нормами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252КУпАП).
Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Стаття 1 Закону України «Про оборону України» розкриває поняття терміну «особливий період», - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21 жовтня 1993 року в редакції №2435-IV від 02.03.2005 року (зі змінами), особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» №389-VIII від 12 травня 2015 року (зі змінами) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022 року, введено в Україні воєнний стан із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався. Указом Президента України №40/2025 від 12.01.2026 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 03.02.2026 року строком на 90 діб.
Визначення військової службової особи надано у примітці дост. 172-13 КУпАП відповідно до якої, під вказаними особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.
Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП підтверджена дослідженими належними та допустимими доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ОДК №76від 19.03.2026 року, складеного відносно ОСОБА_1 , витягом з наказу № 66 від 29.03.2022 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 19.03.2026 року, згідно яких ОСОБА_6 визнав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП вказав, що дійсно покинув місце служби через пригнічений стан після сварки, письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 19.03.2026 року, копією посвідчення офіцера НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , функціональними обов`язками начальника групи контролю, затверджених начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18.08.2025 року, витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) №83 від 24.03.2025 року, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №1115 від 16.03.2026 року «Про створення груп оповіщення», розпискою ОСОБА_1 від 19.03.2026 року, витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (по стройовій частині) №365 від 31.12.2025 року, витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (з адміністративно-господарської діяльності ) №376 від 31.12.2025 року, графіком нарядів та відповідальних особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 на березень 2026 року, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 154, від 15.02.2024 року, фототаблицями до протоколу датованими 18.03.2026 року.
Оскільки ОСОБА_1 являється військовою службовою особою, тому відповідно і є суб`єктом відповідальності за ч.2 ст. 172-15 КУпАП.
Окрім того, недбале ставлення до військової служби це правопорушення у сфері службової діяльності, яке вчинюється тільки з необережності. З суб`єктивної сторони воно характеризується злочинною самовпевненістю або злочинною недбалістю. При службовій недбалості за наявності об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, службова особа безвідповідально, неякісно ставиться до виконання своїх обов`язків, у зв`язку з чим виконує їх неналежним чином або взагалі не виконує.
Об`єктивна сторона недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.
Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 року справі №185/12161/15-к вказав що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.
Відповідно до абзаців 2,4,5 ст.11 Закону України від 24.03.1999 № 548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції Українита законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Таким чином оцінюючи викладені докази, суд приходить до висновку, що останні узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин події допущеного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, ставити їх під сумнів підстав немає, оскільки останні вказують на наявність в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП. Винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за провину та не тільки повиннен був через свій службовий обов`язок виконати ті дії, але й міг, тобто мав реальну можливість виконати їх належним чином, проте будучи військовою службовою особою недбало поставився до військової служби в умовах особливого періоду. Суд також враховує, що перебування ОСОБА_1 під час несення служби в стані алкогольного сп`яніння в день події на підтверджено належними та допустимии доказами.
Доводи захисника про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та відсутності події правопорушення не підтвердженні та спростовані в судовому засіданні вищевказаними належними та допустимими доказами, у тому числі письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , тому суд їх розцінює як намагання уникнути особою відповідальності.
При накладенні стягнення, врахувавши характер вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його майновий та сімейний стан, ступінь його вини, обставин що пом`якшують чи обтяжують відповідальність не встановлено, суд приходить до висновку про необхідність призначення стягнення у межах санкції ч.2 ст.172-15 КУпАП, яке буде необхідне і достатнє для виховання особи та запобіганню вчиненню нових правопорушень.
Від сплати судового збору при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення військовослужбовець звільнений на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 172-20, 279, 280, 283, 284 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_2 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 . 
Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити, що відповідно до положень ст.308 КУпАП у разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, у порядку якого з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, а також витрати на облік правопорушення.
Стягувач (за штрафом) - орган, за матеріалами якого прийнято рішення: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 . Реквізити для сплати штрафу: Отримувач: ГУК в Кіровоградській обл./Кіров.обл /21081100; Код отримувача (ЄДРПОУ): 37918230; Розрахунковий рахунок: №UA378999980313030106000011467; Банк отримувача: Казначейство України; МФО: 899998; Код класифікації доходів бюджету: 21081100.
Постанова судді набирає чинності після закінчення строку подання скарги.
Постанова суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Бобринецький районний суд Кіровоградської області.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя І. М. Адаменко